Държавен вестник, бр. 36, 2002 г., стр. 12

С Т Р .  12
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  36
тоянно, периодично или случайно, и включват
всеки търговски, делови, културен, историчес-
ки, образователен, религиозен, правителствен,
развлекателен или подобен обект, който по този
начин е достъпен или открит за населението.
6. “Система за обществен транспорт” озна-
чава всички съоръжения, обекти, транспортни
средства и спомагателни елементи, било
обществени или частни, които се използват във
или за обществено достъпните услуги по прево-
за на хора или стоки.
Член 2
1. Всяко лице извършва престъпление по
смисъла на тази конвенция, ако то незаконно и
умишлено доставя, поставя, задейства или взри-
вява взривно или друго смъртоносно устрой-
ство в пределите на или срещу място за общест-
вено ползване, държавен или правителствен
обект, система за обществен транспорт или ин-
фраструктурен обект:
(а) с намерението да причини смърт или
сериозни телесни наранявания; или
(б) с намерението да причини значително
разрушение на такова място, обект или систе-
ма, където такова разрушение води или може
да доведе до големи икономически загуби.
2. Всяко лице също така извършва престъп-
ление, ако се опита да извърши някое от прес-
тъпленията по ал. 1.
3. Всяко лице също така извършва престъп-
ление, ако то:
(а) участва в качеството на съучастник в
някое от престъпленията по ал. 1 или 2; или
(б) организира или ръководи други лица да
извършат някое от престъпленията по ал. 1 или
2; или
(в) по какъвто и да било друг начин съдейст-
ва за извършването на едно или повече прес-
тъпления по ал. 1 или 2 от група лица, действа-
щи с обща цел; такова съдействие трябва да се
счита за умишлено и извършвано или с цел
поддържане на общата престъпна дейност или
цел на групата, или при осъзнаване на намере-
нието на групата да извърши въпросното прес-
тъпление или престъпления.
Член 3
Тази конвенция не се прилага, когато прес-
тъплението е извършено в една държава, пред-
полагаемият извършител и жертвите са граж-
дани на тази държава, предполагаемият извър-
шител се намира на територията на тази дър-
жава и никоя друга държава няма основание да
упражни юрисдикция съгласно чл. 6, ал. 1 или 2
на конвенцията, освен ако разпоредбите на
чл. 10—15 не са съответно приложими в тези
случаи.
Член 4
Всяка държава страна приема такива мер-
ки, каквито може да се окажат необходими:
(а) за обявяване на деянията по чл. 2 на тази
конвенция за престъпления по нейното вътреш-
но законодателство;
(б) за определяне тези престъпления за на-
казуеми със съответни наказания, взимайки
предвид тяхната тежест.
Член 5
Всяка държава страна предприема такива
мерки, каквито може да се окажат необходими,
включително, когато е уместно, и вътрешни
нормативни актове, с които да гарантира, че
престъпни деяния, попадащи в обхвата на тази
конвенция, особено когато те са предназначе-
ни или насочени да предизвикат състояние на
страх сред населението, у група лица или конк-
ретни лица, при никакви обстоятелства не под-
лежат на оправдание по съображения от поли-
тическо, философско, идеологическо, расово,
етническо, религиозно или друго подобно ес-
тество и се наказват с наказания, съответства-
щи на тяхната тежест.
Член 6
1. Всяка държава страна предприема такива
мерки, каквито могат да се окажат необходими
за установяване на своята юрисдикция върху
престъпленията по чл. 2, когато:
(а) престъплението е извършено на терито-
рията на тази държава; или
(б) престъплението е извършено на борда на
съд, плаващ под флага на тази държава, или на
въздухоплавателно средство, регистрирано по
законите на тази държава в момента на извърш-
ване на престъплението; или
(в) престъплението е извършено от гражда-
нин на тази държава.
2. Всяка държава страна може също така да
установи своята юрисдикция върху всяко тако-
ва престъпление, когато:
(а) престъплението е извършено срещу граж-
данин на тази държава; или
(б) престъплението е извършено срещу дър-
жавен или правителствен обект на тази държа-
ва в чужбина, включително посолство или дру-
ги дипломатически или консулски помещения
на тази държава; или
(в) престъплението е извършено от лице без
гражданство, което обикновено пребивава на
територията на тази държава; или
(г) престъплението е извършено с цел да
бъде принудена тази държава да извърши или
да се въздържи от извършване на някакво
действие; или
(д) престъплението е извършено на борда на
въздухоплавателно средство, експлоатирано от
правителството на тази държава.
3. При ратифициране, приемане, утвържда-
ване или присъединяване към тази конвенция
всяка държава страна уведомява Генералния
секретар на Организацията на обединените
нации за юрисдикцията, която тази държава е
приела в съответствие с ал. 2 по нейното вът-
решно законодателство. В случай на някаква
промяна съответната държава страна незабав-
но уведомява за това Генералния секретар.