Държавен вестник, бр. 43, 2002 г., стр. 42

С Т Р .  42
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  43
Процесуалният представител на заинтересу-
ваната страна—Националното управление по
горите, също иска от съда да отхвърли жалбите
като неоснователни, тъй като и според него
ППЗЛОД не противоречи нито в цялост, нито
отделни негови норми на международното и
националното законодателство и в частност на
Бернската конвенция, ЗЛОД и ЗЗП.
Заинтересуваната страна—Министерството
на земеделието и горите, редовно призована, не
изпраща представител и не взема отношение
по жалбите.
Върховният административен съд—5-членен
състав, като извърши проверка на допустимост-
та и основателността на жалбите, намира, че те
са допустими за разглеждане, тъй като на осно-
вание чл. 5, т. 1 ЗВАС обжалваният акт е дейс-
тващ нормативен акт, приет от Министерския
съвет, и са частично основателни по следните
съображения:
I. По искането за обявяване на незаконосъоб-
разността на чл. 58, ал. 1 и 3 ППЗЛОД
Правилникът за прилагане на Закона за лова
и опазване на дивеча (ППЗЛОД) е приет в изпъл-
нение на § 11 ЗЛОД и като подзаконов нормати-
вен акт в съответствие с чл. 3, ал. 2 и чл. 12 от
Закона за нормативните актове урежда материя-
та, за която е предвидено да бъде издаден.
В жалбите се навеждат доводи, че обжалва-
ните текстове от ППЗЛОД противоречат на
нормите на чл. 8 и приложение № IV от Бернс-
ката конвенция, чл. 11, ал. 3 ЗЗП и чл. 65 ЗЛОД.
За да се даде отговор на поставеното искане,
на първо място следва да се извърши анализ на
степента на важност и действие на съответните
нормативни актове.
Съгласно чл. 5, ал. 4 от Конституцията на
Република България международните догово-
ри, ратифицирани по конституционен ред, об-
народвани и влезли в сила за Република Бълга-
рия, са част от вътрешното право на страната и
имат предимство пред тези норми на вътреш-
ното законодателство, които им противоречат.
Като се сравнят текстовете на нормите на
чл. 8 и приложение № IV от Бернската конвен-
ция и чл. 65 ЗЛОД, се вижда, че двата текста се
припокриват напълно относно средствата и
методите, с които е забранено да се ловува, и
по-специално с капани, ако се прилагат за неиз-
бирателен лов или за убиване, и между тях няма
никакво противоречие.
Нормата на чл. 58, ал. 1 ППЗЛОД предвиж-
да, че на хищници се ловува индивидуално, гру-
пово, чрез организиране на хайки и по време на
лов на други видове дивеч, като се използват
всички разрешени методи на ловуване, както и
обучени за целта кучета, кучета за подземен
лов и капани за избирателен лов.
Следователно между текста на нормата на
чл. 65 ЗЛОД и нормата на чл. 58, ал. 1 ППЗЛОД
относно използването на капани за избирате-
лен лов при ловуване на хищници има противо-
речие, тъй като законовата норма забранява
използването на капани за убиване на диви
животни, а по определението на чл. 43, ал. 2
ЗЛОД ловуването е убиване на дивеч.
От извършения анализ дотук следва да се
направи изводът, че цялата норма на чл. 58, ал. 3
ППЗЛОД също противоречи на ЗЛОД и Берн-
ската конвенция, тъй като тя регламентира реда,
по който се определя допустимият брой капани
за избирателен лов, които могат да се използ-
ват в един ловностопански район.
Нормите на чл. 58, ал. 1 и 3 ППЗЛОД проти-
воречат и на нормата на чл. 11, ал. 3 ЗЗП, тъй
като този закон урежда обществените отноше-
ния по защитата на природата и в него също е
забранено улавянето, убиването и ползването
на диви животни със средствата и методите,
посочени в Бернската конвенция.
II. По искането за обявяване на незаконосъ-
образността на чл. 72, ал. 1 и 2 ППЗЛОД
В жалбите се навеждат доводи, че тези тексто-
ве от ППЗЛОД противоречат на чл. 8 и приложе-
ние № IV от Бернската конвенция и чл. 65 ЗЛОД.
Както бе изтъкнато при разсъжденията по-
горе, текстовете на цитираните норми на Берн-
ската конвенция и ЗЛОД съвпадат изцяло, по-
ради което не е необходимо да се извършва
анализ и на двата текста поотделно.
Обжалваният текст от ППЗЛОД предвиж-
да, че за регулиране на числеността и за улавя-
не на жив дивеч може да се използват капани за
избирателен лов, упойващи и сънотворни ве-
щества и мрежести уреди.
Разпоредбите на чл. 8 и приложение № IV от
Бернската конвенция и чл. 65 ЗЛОД забраня-
ват използването на капани и мрежи само ако
се прилагат за неизбирателен лов или убиване,
откъдето по аргумент за обратното следва да се
направи изводът, че те са разрешено средство
за улавяне на дивеч.
Следователно в частта относно използване-
то на капани за избирателен лов и мрежести
уреди за улавяне на жив дивеч нормата на чл. 72,
ал. 1 ППЗЛОД не противоречи на нормата на
чл. 8 и приложение № IV от Бернската конвен-
ция и чл. 65 ЗЛОД.
В останалата си част обаче относно използ-
ването на тези средства за “регулиране на чис-
леността на дивеча” тази норма противоречи
на цитираните по-горе законови норми, тъй като
нито в ЗЛОД, нито в ППЗЛОД е дадено легално
определение на това понятие.
Обжалваният текст относно използването на
упойващи и сънотворни вещества за регулира-
не на числеността и улавяне на жив дивеч също
противоречи на чл. 65 ЗЛОД, тъй като в тази
норма е въведена забрана за използването на
тези средства за ловуване изобщо, а ловуване
по определението на чл. 43, ал. 2 ЗЛОД е не само
убиването, а и улавянето на дивеч.