Държавен вестник, бр. 75, 2002 г., стр. 9

Б Р О Й  75
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
(3) Лицензиращият орган отказва издаване-
то на лицензия на лицата по чл. 9, ал. 1 и 9, когато
не са налице изискванията по ал. 1 или ал. 2.
(4) Лицензиращият орган отнема предоста-
вената лицензия:
1. при възникване на обстоятелства, които
противоречат на определените в чл. 2 цели и
задължения;
2. при неизпълнение или нарушаване на ус-
ловията в лицензията;
3. при неизпълнение на предвидено в този
закон задължение, установено с акт на компе-
тентния държавен орган;
4. когато лицензираният е представил невер-
ни данни, които са послужили за основание за
издаване на лицензията;
5. когато лицензираният престане да отго-
варя на изискванията по ал. 1 или ал. 2.
(5) С решението за отнемане се определя
срок, в който лицето не може да кандидатства
за издаването на нова лицензия за същата дей-
ност. Този срок не може да бъде по-малък от
2 години.
(6) Лицензиращият орган прекратява лицен-
зията:
1. поради изтичане на срока;
2. поради отнемането є;
3. по искане на лицензирания;
4. при прекратяване дейността на лицето,
регистрирано по Търговския закон, или на
юридическото лице;
5. при смърт на лицензираното физическо
лице.
(7) Отказът за издаване на лицензия или
отнемането на лицензия подлежат на обжалва-
не пред Върховния административен съд освен
в случаите, когато са засегнати интересите на
националната сигурност.
(8) Обжалването по ал. 7 не спира изпълне-
нието на административния акт.
(9) Разрешение за външнотърговска сделка
със стоки и технологии с възможна двойна упот-
реба се дава само на лица по чл. 9, ал. 1, регис-
трирани по Търговския закон, притежаващи
лицензия за такава дейност. Лицата, кандидат-
стващи за разрешение за външнотърговска сдел-
ка с оръжие, представят пред Междуведомстве-
ната комисия документи, определени в правил-
ника за прилагането на закона.
(10) Междуведомствената комисия дава раз-
решение при наличие на консенсус между чле-
новете—представители на компетентните ми-
нистерства. Решение може да бъде взето по
изключение и неприсъствено, ако протоколът
е подписан без забележки от членовете на Меж-
дуведомствената комисия по ред, определен в
правилника за прилагане на закона.
(11) Междуведомствената комисия отказва
издаването на разрешение, когато:
1. са налице обстоятелства, които проти-
воречат на определените в чл. 2 цели и задъл-
жения;
2. липсват някои от документите, предвиде-
ни в правилника за прилагане на закона;
3. сделката, за която се иска разрешение, не
съответства на издадената лицензия;
4. заявителят е представил непълни данни.
(12) Междуведомствената комисия отнема
предоставеното разрешение по предложение на
всеки от членовете на комисията, когато:
1. възникнат обстоятелства, които про-
тиворечат на определените в чл. 2 цели и за-
дължения;
2. дейността, която се извършва, не съответ-
ства на издаденото разрешение или лицензия;
3. заявителят не е изпълнил предвидено в
този закон задължение, което неизпълнение
е установено с акт на компетентен държавен
орган;
4. заявителят е представил неверни данни.
(13) Отказът за издаване на разрешение или
отнемането на разрешението могат да се об-
жалват пред Върховния административен съд
освен в случаите, когато са засегнати интереси-
те на националната сигурност.
(14)  Обжалването по ал. 13 не спира изпъл-
нението на административния акт.”
§ 11. Членове 11 и 12 се отменят.
§ 12. Член 13 се изменя така:
“Чл. 13. (1) Разрешение при изнасяне на сто-
ки и технологии с възможна двойна употреба,
невключени в списъка по чл. 1, ал. 3, се изиск-
ва, когато износителят е бил уведомен в писме-
на форма от органите по чл. 5, ал. 2, че:
1. стоките и технологиите с възможна двой-
на употреба са или могат да се използват като
цяло или част от тях за разработване, производ-
ство, използване, поддържане, съхраняване,
откриване, идентифициране или разпростране-
ние на химическо, биологическо или ядрено
оръжие или други ядрени експлозивни устройс-
тва или за разработването, производството,
поддръжката или съхранението на ракети—
носители на такива оръжия, режимът на които
е уреден в международните договори за забра-
ната или неразпространението им;
2. стоките и технологиите с възможна двой-
на употреба са предназначени за държавите
и организациите, включени в списъка по чл. 4,
ал. 2;
3. стоките и технологиите с възможна двой-
на употреба са предназначени за военна крайна
употреба.
(2) Ако износителят знае, че стоките и тех-
нологиите с възможна двойна употреба, невк-
лючени в списъка по чл. 1, ал. 3, които има
намерение да изнесе, са предназначени като
цяло или част от тях за някои от целите, посо-
чени в ал. 1, т. 1, 2 и 3, е длъжен да уведоми
органите по чл. 5, ал. 2.”
§ 13. Създава се глава трета “а” и чл. 13а
и 13б: