Държавен вестник, бр. 61, 2025 г., стр. 202

СТР.  202	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
шаване на конкурентната среда и отслабване 
на силата на стимулите за икономически 
растеж в страната. Изпирането на пари съз­
дава условия и за корумпиране на бизнеса, 
финансовите институции и държавната ад­
министрация и подхранва организираната 
престъпност и тероризма.
Решаващият правен извод на първоин­
станционния съд за допуснати съществени 
нарушения е в пълно съответствие със съб­
раните по делото доказателства. Противно 
на изложеното в касационната жалба на МС, 
при извършената преценка относно спазването 
на процедурата по Закона за нормативните 
актове и указа за прилагането му съдът е 
съобразил точно редакцията на закона, чиито 
разпоредби се оспорват.
В конституционното понятие за нормативен 
акт са обхванати различни по ранг актове – от 
Основния закон до подзаконовите нормативни 
актове (Решение № 1 от 1996 г. на Конститу­
ционния съд). Създавайки отделна уредба само 
за подзаконовите нормативни актове, които 
се издават от предвидените от него органи на 
изпълнителната власт – Министерския съвет 
и министрите, не се изключва възможността 
подзаконова нормотворческа компетентност 
да бъде възлагана и на органи извън изпъл­
нителната власт. Член 114 от Конституцията 
съдържа изрична уредба за постановленията 
на Министерския съвет и приеманите с тях 
правилници и наредби, докато чл. 115 определя 
нормативните актове на министрите – пра­
вилници, наредби и инструкции.
Подзаконовите нормативни актове на ор­
ганите на изпълнителната власт по изрично 
изискване на Конституцията се издават въз 
основа и в изпълнение на законите. Следо­
вателно самото възлагане на подзаконова 
нормотворческа компетентност по смисъла 
на Основния закон е в правомощията един­
ствено на Народното събрание и то винаги се 
осъществява чрез изрична законова разпоред­
ба. На конституционно ниво подзаконовите 
нормативни актове не могат да бъдат общо 
определяни по органичен признак, което ап­
риори да изключва възможността Народното 
събрание да възлага подзаконовата уредба 
по прилагането на приет от него закон на 
държавен орган извън системата на изпъл­
нителната власт.
Съгласно чл. 134, ал. 2 от Конституция­
та организацията и редът на дейността на 
адвокатурата се уреждат със закон. Консти­
туционният принцип на правовата държава 
съдържа в себе си забраната да се прехвърля 
компетентност по издаване на нормативни 
актове. Недопускането на законодателна 
делегация не позволява уредба на материя, 
която трябва да бъде създадена със закон, да 
се прехвърли за регулиране чрез подзаконов 
акт, независимо на кого ще се възложи това 
правомощие. Законодателната делегация е 
конституционно недопустима (Решение № 13 
от 2002 г. и Решение № 10 от 2011 г. на Кон­
ституционния съд). Съблюдавайки консти­
туционното изискване основни обществени 
отношения да бъдат регулирани със закон, 
Народното събрание е задължено да създаде 
първична правна уредба по всички въпроси, 
визирани в конституционните норми, които 
изрично посочват, че съответната материя 
трябва да бъде уредена със закон. Така чл. 134, 
ал. 2 от Конституцията категорично изисква 
първична законова уредба по въпросите от­
носно организацията и реда на дейността на 
адвокатурата.
Член 134, ал. 1 от Основния закон обявява 
адвокатурата за свободна, независима и са­
моуправляваща се. По своя законов замисъл 
Висшият адвокатски съвет е висш орган на 
адвокатурата. Неговите правомощия са точно 
определени в приетия въз основа на Кон­
ституцията Закон за адвокатурата. Висшият 
адвокатски съвет разполага с определени адми­
нистративни функции, той няма управленски 
или ръководни правомощия по отношение на 
адвокатите. Дейността му е регламентирана на 
равнище закон. Това предпоставя и възмож­
ността за законовото овластяване на Висшия 
адвокатски съвет да издава нормативни актове 
въз основа и в изпълнение на закона. Това е 
така, защото с изричната норма на чл. 134, 
ал. 2 от Конституцията организацията и редът 
на дейността на адвокатурата се уреждат със 
закон. Очевидно е, че ЗА предвижда Висшия 
адвокатски съвет да издава наредби, произ­
тичащи от Закона за адвокатурата (чл. 121, 
ал. 1: „Висшият адвокатски съвет издава 
наредбите, предвидени в закона, и приема 
Етичния кодекс на адвоката“). В тези случаи 
Висшият адвокатски съвет с подзаконови 
нормативни актове урежда вътрешноорга­
низационни въпроси и регламентира отно­
шенията, свързани с правомощията му по 
Закона за адвокатурата, за които е изрично 
овластен от законодателя. По отношение на 
съответствието на оспорената част от чл. 64, 
ал. 3 от ППЗМИП с материалния закон и 
оплакването в жалбата за противоречие с 
норми от по-висок ранг, следва да се посочи, 
че цитираните от оспорващия норми са във 
връзка с направените особени искания, по 
които съдът вече се е произнесъл с влязъл в 
сила съдебен акт. Въпреки това следва да се 
отбележи, че в качеството им на задължени 
лица адвокатите следва да въведат в дейността 
си мерки за превенция на използването на 
финансовата система за изпиране на пари. 
За постигането на тази цел с разпоредбата 
на чл. 101, ал. 4 ЗМИП Висшият адвокатски 
съвет се задължава да приеме единни вътреш­
ни правила за контрол и предотвратяване на 
изпирането на пари и финансирането на те­