Държавен вестник, бр. 68, 2003 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  68
публикува в официалната страница на Минис-
терството на финансите в интернет и в списа-
ние “Бюджетът”.
Чл. 119. (1) Министърът на финансите под-
държа централен регистър на държавните по-
мощи, който представлява електронна база от
данни, съдържаща минимално необходимата
информация съгласно приложение № 15.
(2) Всеки, който предоставя държавна по-
мощ, е длъжен да поддържа подробен регистър
на държавните помощи по формата на годиш-
ния доклад и да осигури необходимия админис-
тративен капацитет за това. Информацията в
регистъра, както и първичната документация
се съхраняват до 10 години след датата на пос-
ледното плащане по дадена схема на помощ или
индивидуална помощ.
(3) За нуждите на регистъра комисията пре-
доставя на министерството в 14-дневен срок:
1. копия от постъпилите уведомления и ре-
шенията за образуване на производство по соб-
ствена инициатива;
2. копия от постановените решения по чл. 15
от закона;
3. информация дали постановеното решение
на комисията е обжалвано.
(4) Министърът на финансите поддържа и
актуализира текущо регистъра на държавните
помощи с данните:
1. съдържащи се в уведомленията и решени-
ята, предоставени от комисията;
2. съдържащи се в докладите по чл. 118, ал. 1;
3. за предоставените минимални помощи с
оглед проследяване на натрупването им.
(5) Данните от централния регистър се из-
ползват от министъра на финансите при под-
готовката на консолидирания годишен доклад
за държавните помощи, както и за изготвяне
на специфични доклади, експертизи, станови-
ща по конкретни случаи на държавни помощи,
поискани от Министерския съвет и от Евро-
пейската комисия.
Чл. 120. (1) Министърът на финансите съв-
местно с Европейската комисия извършва оцен-
ка на максималния интензитет на помощта и
на специфичния местен обхват на районите в
Република България, приемливи за национал-
на регионална помощ. За целта министърът на
финансите разработва регионална карта на
държавните помощи, която се одобрява от
Министерския съвет, след което се предлага за
приемане от Съвета по асоцииране.
(2) При поискване Националният статисти-
чески институт предоставя на министъра на
финансите данни за брутния вътрешен продукт
на глава от населението и други конкретни
показатели за шестте района за планиране на
статистическо ниво NUTS II за три последова-
телни предходни години в съответствие с мето-
дологията, възприета в Европейския съюз.
(3) Срокът на валидност на регионалната кар-
та за държавните помощи е до 31 декември 2006 г.
или до датата на присъединяването на Република
България към Европейския съюз в зависимост
от това кое събитие ще настъпи по-рано.
(4) За нуждите на държавните помощи ми-
нистърът на финансите определя всяка година
референтен лихвен процент и фактор за преоб-
разуване на различните видове помощи.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на правилника:
1. “Всеки, който предоставя държавна по-
мощ” е всеки орган на централната изпълни-
телна власт и на местното самоуправление,
както и всяко лице, включително неправител-
ствена организация, банка, предприятие с дър-
жавно или общинско участие и друго юриди-
ческо лице, които пряко или косвено предоста-
вят под каквато и да е форма държавна помощ
по смисъла на чл. 1, ал. 3 от закона.
2. “Малки и средни предприятия” са пред-
приятията по чл. 3 от Закона за малките и сред-
ните предприятия.
3. “Големи предприятия” са предприятия-
та, които не отговарят на условията за малки и
средни предприятия по чл. 3 от Закона за мал-
ките и средните предприятия.
4. “Субсидия” е всяка безвъзмездна дър-
жавна помощ независимо от правното осно-
вание за предоставянето є и от предоставя-
щия помощта.
5. “Първоначална инвестиция” е инвести-
цията във:
а) материални дълготрайни активи за съз-
даване на ново предприятие, за разширяване на
съществуващо предприятие или за започване
на стопанска дейност, водеща до съществени
промени на произвеждания продукт или на
производствения процес на съществуващо пред-
приятие, свързана с рационализация, диверси-
фикация (разнообразяване) или модернизация;
б) материални дълготрайни активи под фор-
мата на покупка на предприятие, което е закри-
то или би било закрито, ако не е било закупено;
изключват се случаите, в които разглежданото
предприятие се определя като предприятие в
затруднение;
в) нематериални активи за закупуването на
технологии, включително чрез придобиване на
патенти, лицензии, ноу-хау или друго непатен-
товано техническо познание.
6. “Инвестиция в материални активи” е ин-
вестицията в материални активи, отнасящи се
до създаване на ново предприятие, разширява-
не на съществуващо или дейности, включващи
фундаментални промени на продукт или произ-
водствен процес на съществуващо предприятие
(в частност чрез рационализация, разширяване
или модернизация). Инвестиция в материални
активи под формата на сливане на предприя-
тие, което е било закрито или би било закрито,
ако не е било купено, също се счита за инвести-
ция в материални активи.