Държавен вестник, бр. 41, 2020 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  41
медикация, различни придружаващи заболя­
вания. Екстракцията на зъб като оперативна 
процедура не предпоставя специфично свързан 
риск за развитие на възпалителен процес, но 
всяко нараняване на целостта на оралната 
лигавица, включително и екстракционната 
рана, могат да бъдат входна врата за развитие 
на възпалителен процес поради инокулация 
на микроорганизми от устната кухина или 
външната среда. Обикновено факторите, ко­
ито предпоставят развитие на възпалителен 
процес, могат да се отнасят до диагнозата, 
коморбидния статус, индивидуалните защитни 
сили на организма, вирулентност и патогенност 
на микроорганизмите, както и други случайни 
фактори, които не могат да се предскажат или 
установят. Съществува също статистически 
риск за развитие на възпалително или друго 
усложнение, въпреки че могат да отсъстват 
известни предразполагащи рискови фактори. 
9.4. Остеонекроза след проведено лъче­
лечение или антирезорбтивна терапия и др.
След екстракция на зъб като последствие 
от оперативната травма може да се развие и 
наблюдава: травматичен едем или преходно 
оцветяване (от кръвонасядане) на меките 
тъкани; дискомфорт или болка; временни 
функционални нарушения в отваряне на ус­
тата; изпълване на екстракционната рана с 
хранителни остатъци, протрахиран оздрави­
телен процес и др.
10. Клиничен преглед
Клиничният преглед преди екстракция 
включва анамнеза на настоящите оплаквания, 
анамнеза на живота и физикален преглед, 
насочен към оралната и лицево-челюстната 
област, включващ оглед, палпация, както и 
оценка на информацията, получена от об­
разни изследвания или други параклинични, 
лабораторни изследвания. 
Рентгенови методи, които намират прило­
жение, са сегментни рентгенографии, орто­
пантомография и CBCT – при необходимост/
индикации. 
Рентгеновото изследване предоставя ин­
формация за диагнозата и за специфичните 
анатомични особености, касаещи корена на 
подлежащия на екстракция зъб, като дължина, 
форма, аномалии, ангулация, дилацерация, 
проекция към максиларния синус и мандибу­
ларния канал, наличие на костна патология 
или анатомични особености на челюстните 
кости. 
Рентгеновото изследване може да установи 
наличие на свързани или случайни патоло­
гични процеси в челюстните кости, които 
клинично могат да не бъдат установени или 
да не се подозират. 
Рентгенографиите трябва да включват 
цялата зона, която е обект на хирургична­
та интервенция, включително апексите на 
зъба, подлежащ на екстракция, а също така 
и съседни регионални структури като част 
от максиларния синус или долночелюстния 
канал. След извършване на екстракцията се 
назначава контролно рентгенографско изслед­
ване само при необходимост. След задълбочен 
анализ на рентгенографията/рентгенографи­
ите може да се наложи промяна в плана на 
лечение (да се обмисли нуждата от хирургичен 
подход за премахване на зъба/зъбите), за да 
се предотврати или да се ограничи степента 
на усложненията, които могат да се очакват.
Рентгеновите образни изследвания предос­
тавят информация, която може да бъде полезна 
за предоперативна преценка на тежестта на 
екстракцията, както и предоставя информация 
относно фактори, които предпоставят повишен 
риск от настъпване на усложнения. Лекарят 
по дентална медицина обсъжда с пациента 
преди екстракцията установените патологични 
находки и особено тези, които предпоставят 
повишен риск от настъпване на усложнение. 
Това е важна част от предоставяне на инфор­
мация към информираното съгласие.
Лекарят по дентална медицина на базата 
на клиничния си опит и подготовка преце­
нява необходимостта от провеждане и вида 
на рентгеновото изследване. 
Лекарят по дентална медицина може да 
прецени и да използва за целите на екстрак­
цията предходно направена рентгенография, 
когато прецени, че е малко вероятно да са 
настъпили патологични промени, които да 
могат да се обективизират при направа на 
нова рентгенография и които биха имали 
клинично значение. 
11. Предхирургична/предоперативна оцен­
ка на медицинския статус
Основната цел на предоперативната оценка 
на пациента е да се осигури достатъчно ин­
формация на лекаря и да му позволи да избере 
най-подходящия хирургичен и анестетичен 
план. При провеждането на предоперативната 
оценка е изключително важно денталният ле­
кар да се запознае подробно с медицинското 
състояние на пациента. Пациентите могат 
да имат различни здравословни проблеми, 
които да изискват промяна на лечебния план 
за извършване на безопасна хирургична ин­
тервенция (екстракция на зъб). Може да са 
необходими специални мерки за контролиране 
на кървенето, намаляване на вероятността от 
инфекция или предотвратяване на медицинска 
спешност.
11.1. Компонентите на предоперативната 
оценка са следните:
11.1.1. Снемане на анамнеза от пациента или 
законен негов представител за получаване на 
медицинска информация относно историята 
на заболяването. 
11.1.2. Информиране за наличието на 
съпътстващи заболявания – компенсирани/ 
декомпенсирани; преглед на предишна налич­