Държавен вестник, бр. 45, 2005 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  45
 В заключение: управлението и стопанисва-
нето на държавната собственост по един или
друг начин е последица от икономическа и по-
литическа концепция, която съдът не може да
контролира. На практика с решението се полу-
чава обратното—съдът е споменал, че транс-
формирането на пристанищната администра-
ция в държавно предприятие по чл. 62, ал. 3,
т. 3 от Търговския закон разкрива възможност-
та то да бъде приватизирано по Закона за при-
ватизацията и следприватизационния контрол.
Наистина никой не може да възрази срещу при-
ватизацията, чиято предпоставка е образуване-
то на компанията. Но отменяйки изцяло спо-
менатия раздел от закона, фактически и пред-
поставката, съдът изпада в неловкото положе-
ние косвено да определя по кое време и кой да
приватизира; кой да сключва договори с прис-
танищните оператори, които наистина осъщес-
твяват стопанска дейност.
 Конституционен съдия: Р. Янков
Мария Павлова
(по т. 1 от решение № 5 от 10 май 2005 г.
по к.д. № 10 от 2004 г.)
Намирам посоченото решение в частта му
по т. 1 от диспозитива за неправилно поради
липса на основания в конституционните разпо-
редби и принципи за уважаване на искането в
тази част.
Конституционният съд обяви за противокон-
ституционни разпоредби от Закона за измене-
ние и допълнение на Закона за морските прост-
ранства, вътрешните водни пътища и пристани-
ща на Република България (ЗИДЗМПВВППРБ—
ДВ, бр. 24 от 2004 г.), с които се създава нов
чл. 103б и нови разпоредби за Национална ком-
пания “Пристанища” от чл. 115а до 115и
ЗМПВВППРБ.
Конституционният съд приема, че на дър-
жавно предприятие Национална компания
“Пристанища” с изменията в посочения закон
са предоставени властнически функции, но за-
едно с това предприятието е създадено и като
стопански субект. Поради тази правна приро-
да на държавното предприятие възлагането му
на държавни функции противоречи на чл. 1,
ал. 2 от Конституцията. Вникването в смисъла
на чл. 1, ал. 2 от Конституцията и на разпоред-
бите, които уреждат правното положение на
Национална компания “Пристанища” , налага
извода, че противоречие на Конституцията
няма. На държавното предприятие Национал-
на компания “Пристанища” не е възложено уп-
ражняване на държавна власт по смисъла на
чл. 1, ал. 2 от Конституцията, а функции по уп-
равление на държавна собственост (публична
и частна) върху обекти от пристанищната ин-
фраструктура. Държавната власт в разглежда-
ния случай се упражнява от органи на изпъл-
нителната власт, уредени в Конституцията—
Министерски съвет и министър на транспорта
и съобщенията. В решението се смесва упраж-
няването на държавна власт във връзка с дър-
жавна собственост с действията по управлени-
ето є, насочени към достъп до използването є
и поддържането є в съвременно и безопасно
състояние в интерес на обществото. Национал-
ната компания “Пристанища” е създадена със
закон от Народното събрание. В Конституци-
ята няма забрана за възлагане на действия по
управление на държавна собственост на други
правни субекти извън държавните органи. В
решението се признава, че Конституцията не
забранява възлагането на държавни функции
на правни субекти, които не са държавни орга-
ни. Според посочени в решението актове на
Конституционния съд се вижда, че той допус-
ка в практиката си възлагане на държавни
функции дори на недържавни юридически лица
с нестопанска цел. Това означава, че с още по-
голямо основание това е допустимо за държав-
ни предприятия.
Неуместно е позоваването в решението на
принципа на пропорционалността, който се
отнася до основните права по глава II от Конс-
титуцията.
Разпоредбите от глава VI на ЗМПВВППРБ
не противоречат и на чл. 19, ал. 2 от Конститу-
цията. В решението е допуснато и логическо
противоречие. Едновременно се твърди, че
Национална компания “Пристанища” изпъл-
нява властнически функции, но като ги упраж-
нява била и монополист! За монопол може да
се твърди само при осъществяване на стопан-
ска дейност, защото властническите правомо-
щия по правило са изключителни и няма рав-
нопоставеност.
Националната компания “Пристанища”
може да извършва и стопанска дейност, но тя в
никакъв случай не може да се окачестви като
монополист. За тази нейна дейност са предви-
дени съществени ограничения в чл. 115б, ал. 3,
4, чл. 115г, т. 4 ЗМПВВППРБ и това е предвиде-
но именно в съответствие с повелята в чл. 19,
ал. 2 от Конституцията.
В решението е отбелязано, че измененията
на ЗМПВВППРБ относно глава VI са в съответ-
ствие с възгледите в Европейското право и с
експертни оценки, дадени в Консултативния
съвет по законодателството при Народното
събрание.
За Национална компания “Пристанища”,
която е едно съвсем младо звено на държавата,
няма информация за презюмираните в решени-
ето възможности за злоупотреби с положение-
то є. Решението на Конституционния съд е вред-
но за националните интереси, защото ще при-
чини ненужни разходи за предстоящото преоб-
разуване в пристанищните структури.
Конституционен съдия: М. Павлова