Държавен вестник, бр. 95, 2011 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  95
длъжност. В същото време новата уредба в 
Закона за дипломатическата служба, макар 
и да не предвижда непосредствено лишаване 
или ограничаване на правото на избор на 
професия, практически го ограничава. Без 
да се въвежда забрана лицата да изпълняват 
или осъществяват дипломатическата про­
фесия или да практикуват друга професия 
в рамките на дипломатическата служба, 
засегнатите лица не могат да се възползват 
напълно от възможностите на кариерното 
развитие и натрупването на опит и професи­
онална квалификация. Доколкото съществува 
законова забрана, те, за разлика от всички 
други служители в дипломатическата служба 
със същия дипломатически ранг, не могат 
да заемат съответните публични длъжности. 
Оспорените разпоредби на Закона за 
дипломатическата служба в голяма степен 
обезсмислят кариерното израстване в съот­
ветните дипломатически рангове, основано 
на старшинство и квалификация, въпреки че 
няма забрана за повишаване в дипломатиче­
ски ранг на посочената група лица. Като се 
отчете различието между конкретната длъж­
ност по класификатора на дипломатическите 
длъжности и притежаването на дипломати­
чески ранг „посланик“, ограниченията се 
състоят в недопускане да се заемат специ­
фични високопредставителни и ръководни 
длъжности – ръководител на дипломатическо 
представителство и ръководни длъжности в 
Министерството на външните работи. Вярно е, 
че назначаването на подобни позиции не става 
автоматично на основата на старшинството, 
а изисква специален подбор и обща оценка 
на специфични професионални качества и 
умения, но лустрационните текстове създават 
законова забрана за заемане на тези длъж­
ности от една група лица, докато за всички 
останали при равни условия тази забрана не 
се прилага. Кариерното развитие на всичките 
дипломатически служители е гарантирано 
чрез последователното им израстване през 
дипломатическите рангове, като за никого 
не е гарантирано назначаването на публична 
длъжност, включително и на служителите, за 
които ограничителните мерки не се отнасят. 
В същото време за тези, които са обект на 
ограничителните мерки, назначаването на 
публични длъжности не само не е гаранти­
рано, но е изрично забранено от нормите на 
Закона за дипломатическата служба. Поначало 
не може да има законова гаранция за никой 
от служителите в дипломатическата служба, 
че те в определен момент ще заемат дадена 
ръководна публична длъжност. Това се отнася 
не само за дипломатическата служба, но и 
за администрацията като цяло. Не може да 
бъде отнета преценката на законодателя да 
установява конкретни изисквания за заемане 
на определени постове и длъжности, но в 
същото време конституционно недопустимо 
е въвеждането на дискриминация, каквато е 
налице при оспорените текстове. 
Атакуваните текстове не съответстват и 
на чл. 1, т. 1 и 2, чл. 2 и чл. 3, буква „б“ от 
Конвенция № 111 относно дискриминацията в 
областта на труда и професиите (ДВ, бр. 35 от 
02.05.1997 г.) на Международната организация 
на труда. Като изрично не допуска дискри­
минация в сферата на труда, конвенцията 
предвижда, че „различията, изключенията 
или предпочитанията, които се основават на 
квалификационните изисквания, установени 
за определена работа, не се смятат за дискри­
минационни“. Въвеждането на ограниченията 
за заемане на публични длъжности, основани 
на принадлежност на български граждани към 
Държавна сигурност и разузнавателните служ­
би на Българската народна армия, не е свързано 
с никакви квалификационни изисквания, до­
колкото последните определят възможността 
на определено лице да извършва конкретна 
дейност в зависимост от професионалните 
му умения и опит. Доколкото ограниченията, 
въведени с оспорените норми, не се основават 
на специфични изисквания, установени за 
определена работа, то те по своята природа 
са дискриминационни. Ограничавайки въз­
можностите за професионална реализация и 
кариерно развитие на определена група лица, 
тези лустрационни текстове противоречат и 
на чл. 48, ал. 3 от Конституцията, доколкото 
ограничават свободния избор на професия и 
легитимното очакване, че при натрупването 
на определен професионален опит и квали­
фикация съответните лица могат да бъдат 
назначени на длъжности при положение, че 
отговарят на всички изисквания за тяхното 
заемане.
По изложените съображения и на основа­
ние чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 от Конституцията 
Конституционният съд 
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционни чл. 3, 
ал. 2, т. 1, 2 и 4 от Закона за дипломатическата 
служба (изменени с § 2 от Закона за изменение 
и допълнение на Закона за дипломатическата 
служба – ДВ, бр. 69 от 2011 г.) и чл. 69, ал. 1 от 
Закона за дипломатическата служба (изменена 
с § 43 от Закона за изменение и допълнение 
на Закона за дипломатическата служба) в 
частта „след изтичане на задграничния му 
мандат по този закон или“. 
Обявява за противоконституционни и за 
несъответстващи на международните дого­
вори, по които България е страна, следните 
разпоредби от Закона за дипломатическата 
служба: чл. 27, ал. 4 (създадена с § 19, т. 2 от 
Закона за изменение и допълнение на Закона 
за дипломатическата служба); чл. 31, ал. 3