Държавен вестник, бр. 45, 2006 г., стр. 51

Б Р О Й  45
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  51
ВЪРХОВЕН
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 5465
от 22 май 2006 г.
по административно дело № 8356 от 2005 г.
Върховният административен съд в състав:
председател: Константин Пенчев, и членове:
Светлана Йонкова, Георги Ангелов, Надежда
Джелепова, Галина Солакова, при участието на
секретар-протоколиста Григоринка Любенова
разгледа административно дело № 8356 по опи-
са на Върховния административен съд—пет-
членен състав, за 2005 г., докладвано от съдия-
та Надежда Джелепова.
Производството е по реда на чл. 23 от Зако-
на за Върховния административен съд (ЗВАС).
Образувано е по жалба на Антон Гочев Ча-
къров от Стара Загора с искане за отмяна на
чл. 16, ал. 2 в частта “които могат да възложат
тази дейност на други лица”; чл. 17, ал. 1 в част-
та “в размер на две минимални заплати за стра-
ната”; чл. 19, ал. 4 и глава четвърта “Застрахо-
ване” от Наредба № 3 от 2005 г. за реда за под-
бор, квалификация и контрол върху синдиците,
издадена от министъра на правосъдието, ми-
нистъра на икономиката и министъра на фи-
нансите (ДВ, бр. 64 от 2005 г.).
В жалбата се поддържат оплаквания за про-
тиворечие на атакуваните части от наредбата с
материалноправни разпоредби и за несъответ-
ствие с целта на закона—отменителни основа-
ния по чл. 12, т. 4 и 5 ЗВАС.
Ответниците—министърът на правосъди-
ето, представляван от юрисконсулта Йордан-
ка Шуманова, министърът на икономиката и
енергетиката, представляван от юрисконсул-
та Вяра Димчева, и министърът на финанси-
те, представляван от юрисконсулта Силвия Пе-
ева-Русанова, изразяват становища за неос-
нователност на подадената жалба.
Върховният административен съд, петчленен
състав, след като прецени оплакванията в жал-
бата и доводите на страните, приема следното:
Наредбата за реда за подбор, квалифика-
ция и контрол върху синдиците (наричана по-
нататък наредбата) е издадена от министъра
на правосъдието, министъра на икономиката
и министъра на финансите на основание чл.
655а, ал. 1 от Търговския закон (ТЗ) и § 100 от
преходните и заключителните разпоредби на
Закона за изменение и допълнение на ТЗ
(ЗИДТЗ), с които са овластени да издадат съв-
местно наредба за реда за подбор, квалифика-
ция и контрол върху синдиците.
В чл. 16 от наредбата е регламентирано, че
квалификацията на синдиците е задължител-
на за тях и е насочена към усвояване и повиша-
ване на теоретичните знания и практическите
им умения. В ал. 2 на същия текст е предвиде-
но, че квалификацията на синдиците се орга-
низира, провежда, координира и контролира
от министъра на правосъдието съвместно с
министъра на икономиката, които могат да
възложат тази дейност на други лица. Тази
възможност—за възлагане квалификацията на
синдиците на други лица, е предмет на обжал-
ване в това производство.
Разпоредбата на чл. 655а, ал. 3 ТЗ предвиж-
да, че министърът на правосъдието съвместно
с министъра на икономиката са длъжни да ор-
ганизират ежегодно курсове за квалификация
на синдиците. В закона не е предвидена въз-
можност това задължение на двамата минист-
ри да бъде възлагано на други лица.
Изложеното налага извода, че установената
с наредбата възможност министрите на право-
съдието и на икономиката да възлагат дейност-
та, свързана с квалификацията на синдиците,
на други лица, е в противоречие с Търговския
закон. Задължението да организират, провеж-
дат, координират и контролират квалификаци-
ята на синдиците е възложено на посочените
министри със закон и това задължение не може
да бъде прехвърляно на други лица. Съгласно
чл. 15, ал. 1 от Закона за нормативните актове
(ЗНА) всеки нормативен акт—какъвто безспор-
но е атакуваната наредба, трябва да съответст-
ва на Конституцията и на другите нормативни
актове от по-висока степен. В случая това не е
така, поради което чл. 16, ал. 2 в частта “които
могат да възложат тази дейност на други лица”
от наредбата ще следва да бъде отменен като
издаден в противоречие с посочената по-горе
материалноправна разпоредба.
Текстът на чл. 17, ал. 1 от наредбата задъл-
жава синдиците в срок до 31 януари на всяка
календарна година да правят вноска за профе-
сионална квалификация в размер на две мини-
мални работни заплати за страната. С жалбата
се оспорва цитираната разпоредба в частта є, с
която е определен размерът на вноската, с твър-
дението, че по своята същност определената
вноска е такса, поради което и на основание
чл. 60, ал. 1 от Конституцията на Република Бъл-
гария следва да бъде определена съобразно до-
ходите. Това твърдение е неоснователно. Лип-
сват основания за квалифицирането на дължи-
мата от всеки синдик сума като такса. В текста
на чл. 655а, ал. 1 ТЗ е предвидено заплащането
на задължителна ежегодна вноска за професи-
онална квалификация, чийто размер се опреде-
ля в наредба за реда за подбор, квалификация и
контрол върху синдиците. Същата терминоло-
гия е използвана и в издадената от опровомо-
щените за това административни органи. Такса
се дължи за конкретна услуга, която лицето,
което я заплаща, търси, докато в случая с оспо-
рената разпоредба от наредбата се финансира
професионалната квалификация на синдика.
Това следва от текста на чл. 17, ал. 3 от наред-
бата. Тук следва да се отбележи също така, че
ежегодно вноската се заплаща независимо от