Държавен вестник, бр. 68, 2014 г., стр. 93

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  93  
фази да се разделят и 2 cm3 (ml) от етерния 
слой се прехвърлят в епруветка от 5 cm3 (ml) 
със запушалка.
5.2. Тънкослойна хроматография
Хроматографската плака (т. 4.4) се поставя 
върху загрятата плоча (т. 4.9) и на стартовата 
линия в концентрационната зона се нанасят по 
10 µl от стандартните разтвори (т. 3.18) и 100 µl 
от пробата (т. 5.1). Изпаряването на разтвори­
теля се ускорява с въздушна струя. Изсушената 
хроматографска плака се оставя да се охлади 
до стайна температура, след което се поставя 
в хроматографска вана (т. 4.2) със 100 cm3 (ml) 
подвижна фаза. Хроматографският процес се 
провежда при стайна температура и продължава, 
докато фронтът на разтворителя стигне на 15 cm 
от стартовата линия. Плаката се изважда от ва­
ната, суши се с горещ въздух от сешоар (т. 4.6) 
и се наблюдава под ултравиолетова светлина 
(т. 4.3). Местата на петната се отбелязват. За 
отстраняване на излишната оцетна киселина 
плаката се нагрява 30 min в сушилня (т. 4.5) при 
100 °С. Петната на консервантите се оцветяват 
с реактива на millon (т. 3.10), който се нанася 
с ролка (т. 4.7), докато плаката се навлажни 
равномерно.
Забележка. Петната могат да се оцветят и чрез 
внимателно накапване на капка от реактива 
на millon върху всяко едно петно, маркирано 
под ултравиолетовата светлина. Естерите на 
4-хидроксибензоената киселина се появяват като 
червени петна, 2-феноксиетанол и 1-феноксипро­
пан-2-ол като жълти, 4-хидроксибензоената ки­
селина, която може да се открие в пробите като 
консервант или като продукт от разлагането на 
парабените, се появява под формата на червено 
петно (виж т. 7.3 и т. 7.4).
6. Идентификация
Идентификацията се извършва по Rf стойно­
стите на петната от пробите с тези на стандарти­
те, както и чрез сравняване на поведението им 
под ултравиолетова светлина и на цвета им след 
нанасяне на реактива на millon. Тези данни дават 
предварителна информация за идентичността на 
консервантите. Ако се появят парабени, трябва 
да се проведе разделяне с високоефективна теч­
на хроматография (ВЕТХ), описана в раздел Б. 
Получените резултати се комбинират с тези от 
тънкослойната хроматография за потвърждаване 
на присъствието на 2-феноксиетанол, 1-фенок­
сипропан-2-ол и парабените.
7. Забележка.
7.1. Реактивът на millon е токсичен, поради 
което се прилага чрез една от описаните про­
цедури. Не се препоръчва пръскането.
7.2. Други съединения, съдържащи хидро­
ксилни групи, могат също да се оцветят с 
реактива на millon. Таблица с цветовете и R f 
стойностите, получени за някои консерванти, 
използвайки тънкослойнохроматографската 
процедура, е публикувана в N. De Kruijf, m.A.H. 
Rijk, L.A. Pranato – Soetardhi и А. Schouten 
(1987): Определяне на консерванти в козме­
тични продукти. Тънкослойно хроматографска 
процедура за идентификацията на консерванти 
в козметични продукти (J. Chromatography 410, 
395-411).
7.3. В следващата таблица са посочени Rf 
стойностите за някои консерванти. Същите могат 
да се използват ориентировъчно при идентифи­
циране на изследваните проби.
Съединение
100 х Rf
Цвят
4-хидроксибензоена киселина
11
червен
Метилпарабен
12
червен
Етилпарабен
17
червен
Пропилпарабен
21
червен
Бутилпарабен
26
червен
Бензилпарабен
16
червен
2-феноксиетанол
29
жълт
1-феноксипропан-2-ол
50
жълт
7.4. Не се разделят 4-хидроксибензоената 
киселина и метилпарабенът. Идентификацията 
на тези съединения трябва да се потвърди чрез 
метода на високоефективна течна хроматогра­
фия (ВЕТХ), описан в част Б, и сравняване на 
времената на задържане, получени от пробата, 
с тези на стандартите.
Б. ОПРЕДЕЛЯНЕ
1. Област на приложение
Методът се отнася за определяне на 2-фенок­
сиетанол, 1-феноскипропан-2-ол, метил 4-хидро­
ксибензоат, етил 4-хидроксибензоат, пропил 
4-хидроксибензоат, бутил 4-хидроксибензоат и 
бензил 4-хидроксибензоат в козметични продукти.
2. Дефиниция
Количествата на консервантите, определени 
с този метод, се изразяват като % (M/M).
3. Принцип
Пробата се подкислява чрез добавяне на сярна 
киселина и суспендира в смес от етанол и вода. 
След леко загряване на сместа за втечняване на 
липидната фаза и подобряване на количествената 
екстракция сместа се филтрува. Консервантите 
във филтрата се определят чрез обратнофазова 
ВЕТХ. Като вътрешен стандарт се използва 
4-хидроксибензоат.
4. Реактиви
4.1. Основни положения
Всички реактиви трябва да са с квалификация 
„за ВЕТХ“, а водата – бидестилирана.
4.2. Етанол, абсолютен
4.3. 2-Феноксиетанол
4.4. 1-Феноксипропан-2-ол
4.5. Метил 4-хидроксибензоат (метилпарабен)
4.6. Етил 4-хидроксибензоат (етилпарабен)
4.7. н-Пропил 4-хидроксибензоат (пропилпа­
рабен)
4.8. Изопропил 4-хидроксибензоат (изопро­
пилпарабен)
4.9. н -бутил 4-хидроксибензоат (бутилпарабен)
4.10. Бензил 4-хидроксибензоат (бензилпа­
рабен)
4.11. Тетрахидрофуран