Държавен вестник, бр. 74, 2005 г., стр. 143

Б Р О Й  74
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  143
измерване, анализиране и управление на рисковете,
породени от промените в лихвените проценти. Стра-
тегията за регулиране на лихвените маржове в бан-
ката е подчинена на гъвкавото управление на порт-
фейла от лихвоносни активи и пасиви в зависимост
от очакваните флуктуации в лихвените равнища. С
цел минимизиране въздействието на риска, породен
от промяната в лихвените проценти, които са външ-
ни и неконтролирани от банката, в своята стратегия
тя се е насочила към реализирането на активни опе-
рации, при които лихвеният риск е незначителен.
Банката се стреми да избегне лихвения риск и да
оптимизира равнището на нетния лихвен марж чрез
използване на плаващ лихвен процент, лихвени суа-
пи и лихвени фючърси. В) Кредитният риск е вероят-
ността банката да понесе загуби от невъзможността
нейни клиенти кредитополучатели да погасяват ре-
довно, в предваритело договорени срокове и разме-
ри, задълженията си към кредитиращата институ-
ция. Следователно той може да бъде: а) риск от общ
характер—върху него оказват влияние следните фак-
тори: влошаване на икономическата и/или полити-
ческата среда в страната (например равнището на
ОЛП и свързаните с него пазарни лихвени проценти,
степента на инфлацията и др.); развитието на струк-
турната реформа и продиктуваните от нея в макро- и
микроикономическата среда и др.; б) корпоративен
риск, свързан пряко с изменение в индивидуалните
условия на управление и производство, засягащи от-
делния кредитополучател или цял отрасъл на иконо-
миката, в т.ч. спад в цените на продукцията, намаля-
ване на потреблението на дадени стоки и услуги,
дефицит на суровини и др.; в) риск, породен от недос-
татъчност в обезпечението или рязка промяна в не-
говата цена. Оценката на кредитния риск, методите
за неговото измерване и управление са залегнали в
стратегията на банката и са свързани както със стрик-
тното прилагане на общите и специфични изисква-
ния на Закона за банките и наредбите на БНБ по
неговото прилагане, касаещи тази област, така и със
спецификата на дейността на емитента като търгов-
ска банка. Кредитният портфейл се диференцира
както по отношение на отрасловата принадлежност
и кредитополучателите, така и по срочност на отпус-
натите и предстоящи за разрешаване кредити. В съ-
щото време кредитирането в чуждестранна валута е
насочено единствено към фирми с доказани източ-
ници на доход, деноминиран във валута, което цели
ограничаване не само на кредитния, но и на валутния
и ликвидния риск от операциите. Банката е заложи-
ла като основополагащ момент в своята кредитна
политика и стратегия високата и надеждна степен на
обезпеченост на кредитните ангажименти и съобра-
зява обема на ресурсите за кредитиране с изисквани-
ята за оптимална ликвидност. Поддържането на ка-
чествен кредитен портфейл е основа на стратегията
за управление на кредитния риск. Отделя се внима-
ние на гъвкавостта при формирането на кредитния
портфейл и оттам ограничаване на кредитния риск и
осигуряване на оптимална ликвидност и сигурност
на инвестициите, ангажираността им в конкретен вид
кредити и тяхната пазарна, отраслова и клиентска
структура. Това предполага конкретни схеми за оп-
тимизиране на структурирането на кредитните анга-
жименти на банката във времето, като целта е под-
държане на ефективно управление на матуритетната
структура на основата на ресурсната є обвързаност.
Г) Капиталовият риск отразява степента на финан-
совата задлъжнялост на банката, тъй като капита-
лът изпълнява така наречената защитна функция.
Той е основата за защита на кредиторите при евенту-
ални загуби на банката. Капиталовият риск от своя
страна е в пряка зависимост от кредитния, лихвения
и ликвидния риск. Значително влияние върху него
оказва кредитният риск и затова неговото миними-
зиране е от особено значение за качеството на акти-
вите на банката. 1.2.4. Политика на банката за опти-
мизиране влиянието на рисковите фактори, отчита-
нето и управлението на риска. Различните елементи,
очертаващи рамката на управление на отделните
рискове, са пряко свързани с конкретни схеми за
решаване на възникналите проблеми в дейността на
банката. А) Оптимизиране структурата, качеството
и възвръщаемостта на активите. В своите решения
ръководството на банката обръща изключително
внимание на: а) усъвършенстване на кредитната дей-
ност на банката и на подобряване качеството на
кредитния портфейл чрез прилагане на съвкупност
от мерки: изолиране на нередовните длъжници от
кредитния процес и пристъпване към принудително
събиране на вземанията; въвеждане на допълнител-
ни изисквания при отпускането на нови кредити,
включително въвеждане на нормативи за съотноше-
нието новоотпуснати/погасени, достигащо до 50% от
всички привлечени средства на банката; оптимизи-
ране отпускането на нови валутни кредити; б) прес-
труктуриране на финансовите дълготрайни активи и
продажба на неперспективни капиталови инвести-
ции в съучастия, дялове, акции и облигации във фи-
нансови и нефинансови дружества; в) оптимизиране
на разходите за нефинансови инвестиции в рамките
на утвърдената Програма за развитие на “ЦКБ”—
АД. Б)Оптимизиране на структурата на привлечени-
те средства. Оптимизирането на структурата на прив-
лечените средства е в непосредствена връзка с осигу-
ряване ликвидността и възможностите за намалява-
не на финансовите разходи чрез поддържане на уме-
рени и адекватни лихвени равнища. Основните инс-
трументи, които се използват в това направление, са:
а) управление на ликвидността и намаляване на рис-
ка чрез инвестиране на свободните парични средства
във високоликвидни и доходоносни активи; б) тран-
сформация на вземания в предоставени депозити на
междубанковия паричен пазар при условия за пър-
вокласност и висока ликвидност на търговските бан-
ки и финансови институции; в) създаване организа-
ция за въвеждане на лихвен суап за хеджиране на
лихвения риск. В) Целево прегрупиране на ресурси-
те. При целевото прегрупиране на ресурсите банката
винаги се е ръководела от изискването за постигане
на нормативите по наредбите на БНБ. Другата ос-
новна цел при прегрупирането на ресурсите е създа-
ване на възможност за допълнително разширяване и
подобряване на капиталовите позиции на “ЦКБ”—
АД, чрез използване и на дългово-хибридните инст-
рументи. Стимулирането поведението на банката в
условията на вариативни параметри на макроиконо-
мическата среда в страната се предопределя от необ-
ходимостта да се планират изпреварващи събитията
действия за овладяване на потенциалните рискови
ситуации. За целта във всички взети решения на ръ-
ководството на банката се обръща изключително вни-
мание на рисковите индикатори—големи диспози-
ции на финансови и нефинансови институции, създа-
ващи условия за декапитализиране на “ЦКБ”—АД.
При реализиране на този тип банкова активност се
очаква да се постигне осигуряване на висока степен
на защита интересите на клиентите и акционерите
на банката и утвърждаването є като ползваща се с
доверие, стабилна кредитна институция. 1.2.5. Отчи-
тане на риска. Оценката на риска от операциите на
банката се свързва пряко с прилагането и стриктно-