Държавен вестник, бр. 37, 2019 г., стр. 40

СТР.  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  37
те, които се поставят с изменението, което 
е нарушение на чл. 28, ал. 2 ЗНА. Тази нова 
разпоредба противоречи и на чл. 33, ал. 1, т. 4 
ЗЗБ, която признава правото на възстановителна 
помощ на всяко физическо лице.
Претендират се разноски по представен 
списък.
Ответникът по жалбата – Министерски 
съвет на Република България, редовно при­
зован, се представлява от държавен експерт 
Джурин – служител с юридическо образование. 
Същият оспорва подадените жалби. Твърди, че 
оспорените разпоредби са приети при спазване 
на административнопроизводствените правила. 
Разпореденото в чл. 4, ал. 2, изречение второ 
от правилника е въпрос на целесъобразност и 
не засяга правната сфера на жалбоподателя. По 
въведените критерии за достъп до възстанови­
телна помощ обосновка се съдържа в доклада 
на вносителя. В писмено становище по делото 
излага допълнителни доводи и твърди, че с 
§ 6 от ПЗР на ПМС не се въвеждат за пръв 
път критерии за предоставяне на възстанови­
телна помощ, за да се приеме, че правилото 
на въвеждането им има обратна сила. Прави 
възражение за прекомерност на адвокатското 
възнаграждение.
Представителят на Върховната администра­
тивна прокуратура дава заключение за допус­
тимост на жалбите, но по същество намира 
същите за неоснователни. Счита, че оспоре­
ните разпоредби отговарят на изискванията 
на чл. 146 от АПК. Съгласно чл. 55, ал. 3 от 
ЗЗБ възстановителна помощ се предоставя при 
условия и по ред, определени с правилника по 
чл. 54, ал. 6.
Върховният административен съд, трето 
отделение, в настоящия съдебен състав, след 
като съобрази доводите на страните и напра­
ви правен анализ на оспорените текстове от 
правилника, намира жалбите за процесуално 
допустими. Съгласно чл. 186, ал. 1 от АПК 
право да оспорват подзаконов нормативен акт 
имат гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати 
от него или за които той поражда задълже­
ния. Изискването е императивно и сочи, че 
за предявяване на жалба срещу подзаконов 
нормативен акт следва за жалбоподателя да е 
налице пряк и личен правен интерес. Активната 
легитимация на жалбоподателката да оспорва 
правилника в посочените части се извежда от 
факта, че лично е пострадала от бедствие и е 
страна в производство пред Междуведомстве­
ната комисия за възстановяване и подпомагане 
към Министерския съвет. Жалбоподателката е 
поискала възстановителна помощ за отстраня­
ване на щетите по жилището є в гр. Перник 
от земетресението на 22.05.2012 г. и такава 
помощ є е била отказана от МКВП към МС. 
Отказът на комисията е бил предмет на обжал­
ване по адм.д. № 19/2016 г. на АС – Перник, 
по което е отменен, и преписката е върната 
на административния орган за ново произна­
сяне. Видно от данните по делото, въпросът с 
помощта є не е бил обсъждан от МКВП към 
МС. В качеството є на лице, претендиращо 
възстановителна помощ, жалбоподателката е 
активно легитимирана да оспорва процесния 
правилник.
За уточняване на предмета на спора насто­
ящият тричленен състав приема, че независимо, 
че в жалбата се посочва разпоредбата на § 2 
от ПМС № 53 от 2016 г., в действителност се 
оспорва законосъобразността на чл. 26а от 
Правилника за организацията и дейността на 
МКВП към МС, приета за пръв път с това 
постановление. 
По същество на изложените доводи съдът 
излага следните съображения:
Правилникът е подзаконов нормативен акт 
съгласно чл. 75, ал. 1 от АПК и е издаден по 
прилагането на закон. При издаването му се 
съблюдават изискванията на Конституцията 
на Република България и на разпоредбите на 
Закона за нормативните актове (ЗНА).
Компетентността на административния 
орган да издаде подзаконовия нормативен акт 
е уредена в нормата на чл. 76, ал. 1 от АПК, 
съгласно която нормативни административни 
актове се издават от изрично овластени от 
Конституцията или от закон органи. Съгласно 
чл. 54, ал. 6 от ЗЗБ Министерският съвет при­
ема правилник за организацията и дейността 
на комисията, в който се определят и редът 
за заявяване на финансовите средства, и кри­
териите за оценка на постъпилите искания за 
финансиране. Посочената разпоредба води до 
извод, че обжалваният правилник е издаден от 
компетентен орган в кръга на правомощията 
му съгласно чл. 76, ал. 1 от АПК при наличие 
на законова делегация.
Преди изменението разпоредбата на чл. 4, 
ал. 2 от правилника е имала следното съдър­
жание: За осъществяване на своята дейност 
комисията провежда периодично заседания по 
предварително обявен дневен ред. Редовните 
заседания се провеждат веднъж на 3 месеца. 
При необходимост по преценка на председате­
ля се провеждат извънредни заседания. След 
изменението, оспорено в настоящото произ­
водство, текстът гласи: За осъществяване на 
своята дейност комисията провежда редовни и 
извънредни заседания по предварително обявен 
дневен ред. Редовните заседания се провеждат 
не по-малко от три пъти годишно. При необ­
ходимост се провеждат извънредни заседания.
Оспорената разпоредба на чл. 4, ал. 2, изре­
чение второ от Правилника за организацията 
и дейността на Междуведомствената комисия 
за възстановяване и подпомагане към Минис­
терския съвет в редакцията към ДВ, бр. 96 от 
2.12.2016 г. (правилника), е изменена с ПМС 
№ 327 от 29.11.2016 г. Видно от данните по