Държавен вестник, бр. 79, 2018 г., стр. 81

БРОЙ  79	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  81  
(2) Наклоните на откосите на насип с 
височина от 4,00 до 10,00 m, измерена във 
външния ръб на банкета от страна на по-
ниската част на терена, за райони с изчис-
лително земетръсно ускорение не по-голямо 
от 0,15 g, при наклон на естествената земна 
основа не по-голям от 1:5 и когато тази ос-
нова е „здрава“ според критериите, посочени 
в чл. 176, могат да се оразмеряват с помощта 
на таблични данни и номограми (приложе-
ние № 19) – при изграждащи насипа почви и 
материали от групите А-1, А-2 и/или стаби-
лизирани почви и материали от групите А-3, 
А-4, А-5, А-6 и А-7.
(3) При определяне на наклоните на отко-
сите по ал. 2 натоварването от пътен трафик 
се симулира чрез увеличаване на височината 
на насипа с дебелината на фиктивен почвен 
пласт в горната част на насипа, предизвик-
ващ еквивалентно на пътния трафик нато-
варване.
Чл. 179. (1) Изследването за обща устой-
чивост на насип се извършва по чл. 180, като 
първоначално се приема геометрията на от-
косите, при което на всеки 5,00 ÷ 6,00 m по 
височина се предвиждат берми с широчина 
не по-малка от 2,00 m, след което се прила-
га изчислителен метод за проверка на устой-
чивостта. Проверяват се всички меродавни 
форми на разрушение, които могат да бъдат:
1. глобални хлъзгателни повърхнини, пре-
минаващи през тялото на насипа от върха 
до основата на откоса, тангиращи с естест-
вената земна основа (проявява се при здрава 
естествена земна основа);
2. глобални хлъзгателни повърхнини, пре-
минаващи през тялото на насипа от върха 
до основата на откоса, навлизащи в естест-
вената земна основа (проявява се при слаба 
естествена земна основа); 
3. локални хлъзгателни повърхнини по ви-
сочина на откоса.
(2) При наличие на хидростатично ниво 
на почвените води в естествената земна ос-
нова на насипа в изследването за устойчи-
вост по глобални хлъзгателни повърхнини се 
отчита подемната сила във водонаситените 
пластове.
(3) При изграждане на водопонизителна 
система в земното тяло в изследването за ус-
тойчивост по глобални хлъзгателни повърх-
нини се отчита действието на хидродинамич-
ния натиск и на подемната сила в пластовете 
под депресионната крива.
Чл. 180. (1) За изследване на общата ус-
тойчивост на откосни почвени масиви се 
прилагат равнинни или пространствени из-
числителни модели.
(2) При изчислителни ситуации от статич-
но действащи товари се прилагат следните 
методи за съставяне на изчислителен модел 
за обща устойчивост:
1. ламелни методи по теория на гранич-
ното равновесие за хлъзгане по кръгово-ци-
линдрична хлъзгателна повърхнина или по 
повърхнина с произволно очертание; препо-
ръчват се методите, които отчитат междула-
мелните сили и боравят със силово и момен-
тово равновесно условие (методи на Spencer, 
Morgenstern-Price). 
2. блокови методи по теория на гранично-
то равновесие – подходящи са при равнинно 
хлъзгане;
3. метод на редукция на якостта на сряз- 
ване на почвата при модел на почвения ма-
сив по крайни елементи – получава се потен-
циалният механизъм на разрушение и оценка 
на сигурността срещу загуба на устойчивост 
на базата на анализ на напрегнатото и де-
формирано състояние и якостта на срязване 
на почвата.
(3) При сеизмична изчислителна ситуа-
ция общата устойчивост на откосни почвени 
масиви се изследва с помощта на следните 
методи (т. 4.1.3.3 БДС EN 1998-5 „Еврокод 8: 
Проектиране на конструкциите за сеизмични 
въздействия. Част 5: Фундаменти, опорни 
конструкции и геотехнически аспекти“):
1. методите според ал. 2, когато сеизмич-
ното въздействие се представя чрез квазиста-
тични инерционни сили FH и FV, действащи 
съответно в хоризонтално и вертикално на-
правление и приложени в центъра на тежест-
та на хлъзгащата се почвена маса; силите FH 
и FV се определят съгласно т. 4.1.3.3 на БДС 
EN 1998-5;
2. по теорията на Newmark за определяне 
на перманентните премествания на откос-
ния почвен масив, на базата модел на корав 
хлъзгащ се блок върху основа, намираща се 
в гранично състояние; перманентните пре-
мествания са акумулираните премествания 
в масива за отделните кратки интервали от 
времето на земетръсното въздействие, когато 
ускоренията в хлъзгащата се част от масива 
превишават критичното ускорение ас, съот-
ветстващо на равенство между хлъзгащите и 
задържащите сили; анализът за перманент-
ни премествания се провежда с помощта на 
подходящ софтуер или се ползват опростени 
алгоритми с графично представени решения; 
оценката за устойчивостта на откоса е по де-
формационен критерий;
3. динамичен анализ на почвения масив 
по метод на крайните елементи (МКЕ); при 
този анализ сеизмичното въздействие се