Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 28

СТР.  28	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
управление, както и за самата възможност 
Конституцията да бъде определяна като де-
мократична. 
Като основен закон Конституцията задава 
в правна форма параметрите, на които стъпва 
и се развива политическият живот у нас, а 
това предполага и въвеждане на вътрешни 
гаранции срещу произвола и злоупотребата 
с власт. Не само принципите, на които тя е 
стъпила и които са condition sine qua non за 
определянето є като демократична конститу-
ция, между които принципът за разделение 
на властите (чл. 8 от Конституцията), прин-
ципът за правовата държава (чл. 4, ал. 1 от 
Конституцията), принципът за политическия 
плурализъм (чл. 11 от Конституцията), но 
не в по-малка степен и установената в съот-
ветствие с тях система от конкретни норми, 
институции и механизми за упражняване на 
властта, всичко това е замислено и функци-
онира именно с оглед преодоляването на по-
добна опасност. Своето значение в контекста 
на гаранциите за защита срещу възможни 
отклонения от правилата на демократичното 
управление има и Конституционният съд с 
отреденото му от Конституцията място в сис-
темата на държавната власт, с правомощията, 
които му предоставя, и процедурата, която 
му предписва да следва. Въобще въпросът за 
нарушенията на Конституцията трябва да се 
обсъжда най-вече в контекста на установе-
ната в нея система от правила, механизми и 
институции. Специално, когато се иска чрез 
тълкуване на Конституцията да се „оптими-
зира“ дейността на Народното събрание или 
да се преодолее опасността да бъде нарушена 
Конституцията, следва да се съобрази, че чрез 
тълкувателната си дейност Конституционният 
съд е в състояние да доразвие съществуваща 
норма, като разкрие нови аспекти на нейното 
съдържание, но той няма право по пътя на 
тълкуването да моделира нови правила, нито 
пък да преформулира смисъла, съдържа- 
нието или предназначението на предоставени 
на висшите държавни органи правомощия.
Конкретно що се отнася до опасението 
Народното събрание да откаже да прекрати 
предсрочно пълномощията на народен пред-
ставител поради подаване на оставка, подобен 
случай наистина съществува. Въпреки задъл-
жението си Народното събрание е отказало 
да приеме решение по повод подадена от 
народен представител до него оставка. Тогава 
група народни представители са отправили 
искане до Конституционния съд, който не е 
обсъждал решението на Народното събрание 
относно неговата конституционност, тъй като 
не е бил сезиран, но е прекратил пълномо-
щията на народния представител поради 
несъвместимост (Решение № 2/1992 г. по 
к.д. № 2/1992 г.). Следователно опасността 
Народното събрание да откаже да прекрати 
предсрочно пълномощията на народен пред-
ставител поради оставка може да се преодолее 
в рамките на установената конституционна 
уредба, без да се налага да се тълкува дали 
чрез упражняването на едно правомощие 
се постига по-широк ефект, отколкото това 
правомощие може да произведе.
От друга страна, специално въпросът, 
дали когато упражнява свои правомощия, 
Народното събрание създава предпоставки за 
извършване от самото него на нарушения на 
Конституцията, той би могъл да се обсъжда 
единствено в контекста и с оглед юридичес- 
ките характеристики на факта на превратно 
упражняване на власт и затова следва да бъде 
конкретно разглеждан в контекста на искане 
с друг предмет, а именно по чл. 149, ал. 1, 
т. 2 от Конституцията.
7. Искането за тълкуване, което прави пре-
зидентът на Република България, има за цел 
да добие правен резултат чрез преосмисляне 
съдържанието и обхвата на правомощието 
на Народното събрание по чл. 84, т. 8 от 
Конституцията за сметка на друго негово 
правомощие по чл. 72 от Конституцията на 
основание сходна цел, която се изразява в 
отстраняване на несъвместимост и гаран-
тиране безпристрастното функциониране на 
държавните органи. Според Конституционния 
съд няма как едно определено с Конститу-
цията правомощие да инкорпорира изцяло 
или отчасти друго изрично установено в нея 
правомощие. Те са така замислени и устано-
вени, че дават израз на различни функции на 
Народното събрание и предизвикват различни 
правни последици, което от своя страна пред- 
определя и различния ефект на решението, 
с което се произнася Народното събрание, и 
по-конкретно възникване на правоотношение 
или прекратяване на съществуващо право-
отношение. Друг е въпросът, че решение на 
Народното събрание като формален акт може 
да инкорпорира повече от едно негово волеи-
зявление, чрез които то упражнява различни 
свои правомощия, в т.ч. за избирането на 
ръководител на институция и за предсрочно 
прекратяване на пълномощията на народен 
представител, когато той е подал оставка. 
8. В законодателството юридическият факт 
на встъпване в длъжност, което следва сключ-
ването на трудов договор или назначаването 
на държавен служител, има точно определени 
правни последици. То поставя началото на 
изпълнението на задълженията по дадено 
трудово или служебно правоотношение и 
от този момент нататък възникват правото 
на трудово възнаграждение, признаване на 
времето за трудов стаж, право на отпуск, 
възниква осигурително правоотношение. 
Затова и встъпването в длъжност трябва да 
бъде извършено задължително в писмена 
форма. Встъпването в длъжност може да