Държавен вестник, бр. 84, 2011 г., стр. 13

БРОЙ  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  13  
МИНИСТЕРСТВА 
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ПРАВОСЪДИЕТО
ДОГОВОР
между Република България и Република Бе­
ларус за екстрадиция 
(Ратифициран със закон, приет от 41-ото На­
родно събрание на 16 февруари 2011 г. – ДВ, 
бр. 18 от 2011 г. В сила от 7 октомври 2011 г.)
Република България и Република Беларус, 
наричани по-нататък „договарящи страни“,
ръководени от нормите на международното 
право в областта на предотвратяването на 
престъпността и осъществяване на наказа­
телното правораздаване,
стремейки се да развиват сътрудничество 
в наказателноправната област,
се договориха за следното:
Р а з д е л  І 
ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
Член 1
Задължение за екстрадиция
Договарящите страни се задължават в 
съответствие с условията, предвидени в този 
договор, въз основа на молба да си предават 
една на друга лица, намиращи се на терито­
рията им, за привличане към наказателна 
отговорност или за изпълнение на присъда.
Член 2
Престъпления, даващи основание за екстра­
диция
Екстрадиция за привличане към наказател­
на отговорност се допуска за такива деяния, 
които в съответствие със законодателството 
на молещата и замолената договаряща страна 
съставляват престъпления и за тях се пред­
вижда наказание лишаване от свобода не 
по-малко от една година или друго по-тежко 
наказание.
Екстрадиция за изпълнение на присъда, 
постановена по отношение на деянията, пред­
видени в алинея 1 на този член, се осъществява, 
ако до изтичането на срока на наказанието 
лишаване от свобода остават не по-малко от 
шест месеца. 
Ако молбата за екстрадиция се отнася до 
няколко отделни деяния, не всички от които 
отговарят на условията, предвидени в алинея 
първа и втора на този член, екстрадицията 
може да се извърши за деянията, които отго­
варят на условията за екстрадиция. 
При решаването на въпроса дали деянието, 
за което е поискана екстрадиция, е наказуемо 
в съответствие със закона на молещата и на 
замолената договаряща страна, не се отчитат 
различията при описването на отделните му 
признаци и на използваната терминология.
Член 3
Задължителни основания за отказ от екс­
традиция
Не се разрешава екстрадиция по този до­
говор в следните случаи:
1) ако лицето, по отношение на което е 
отправено искане за екстрадиция, е гражда­
нин на замолената договаряща страна или му 
е предоставено убежище на територията на 
тази договаряща страна;
2) престъплението, за което се иска ек­
страдиция, е политическо или свързано с 
политическо престъпление, с изключение на 
престъпленията, които по силата на между­
народни договори, по които и двете държави 
са страни, не се считат за политически;
3) когато престъплението, за което се иска 
екстрадиция, е престъпление по военното 
законодателство, но не е престъпление по 
наказателното законодателство;
4) когато срещу лицето, чиято екстрадиция 
се иска, има производство в молещата догова­
ряща страна пред извънреден съд или когато 
екстрадицията е поискана за изпълнение на 
присъда, постановена от такъв съд;
5) когато срещу лицето, чиято екстради­
ция се иска, е проведено производство и то 
е осъдено или оправдано на територията на 
замолената договаряща страна за престъпле­
нието, за което се иска екстрадиция;
6) ако лицето, чиято екстрадиция се иска, 
има или е придобило според законодател­
ството на всяка една от договарящите страни 
имунитет срещу наказателно преследване 
или налагане на наказание по каквато и да е 
причина, включително давност или амнистия;
7) когато замолената договаряща стра­
на има съществени основания да вярва, че 
молбата за екстрадиция е отправена с цел 
преследване или наказание на търсеното лице 
поради раса, религия, гражданство, пол или 
политически убеждения или че положението 
на лицето може да се утежни поради някоя 
от горните причини;
8) когато лицето, чиято екстрадиция се иска, 
е било или може да бъде подложено в молещата 
договаряща страна на мъчение или жестоко, 
нечовешко или унизително отношение или 
наказание или ако това лице не е получило 
или не може да получи минимални гаранции 
в наказателния процес, както е предвидено в 
чл. 14 от Международния пакт за граждански 
и политически права от 16 декември 1966 г.;