Държавен вестник, бр. 37, 2024 г., стр. 105

БРОЙ  37	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  105  
по делото (настоящ касатор) – министъра 
на вътрешните работи, е заявил, че под-
законовият нормативен акт, разпоредба от 
който се оспорва частично, е отменен с § 3 
от преходните и заключителните разпоредби 
на Инструкция № 8121з-1492 от 4.11.2022 г. 
за реда и организацията за осъществяване 
на граничните проверки на граничните кон-
тролно-пропускателни пунктове, издадена от 
министъра на вътрешните работи, обн., ДВ, 
бр. 91 от 15.11.2022 г. (Инструкция № 8121з-
1492). С резолюция на съдията – докладчик по 
делото, е дадена възможност на жалбоподате-
ля (настоящ ответник) да мотивира правния 
си интерес да поддържа оспорването с оглед 
отмяната на подзаконовия нормативен акт. В 
отговор последният е заявил, че поддържа 
оспорването, защото в новата Инструкция 
№ 8121з-1492 е налице разпоредба на чл. 48, 
ал. 1 със същото съдържание като това на 
отменения чл. 48, ал. 1 от отменената Ин-
струкция № 8121з-813.
С определения по делото съдът е обсъдил 
предпоставките за допустимост на оспор-
ването, при съобразяване съдържанието на 
отменената Инструкция № 8121з-813 и но-
воиздадената, и постановеното решение от 
24 ноември 2022 г. на Съда на Европейския 
съюз (СЕС, Съда на ЕС) по дело С-289/21, 
IG, ECLI:EU:C:2022:920. ВАС е обърнал вни-
мание на съждението на Съда на ЕС, че ако 
жалбоподателят цели единствено оспорваната 
разпоредба да не поражда занапред правни 
последици, които той счита за неблагопри-
ятни, като евентуалните последици, вече по-
родени от същата разпоредба, не го засягат, 
тогава ефектът на отмяната на нормата от 
административния орган е същият като този 
на отмяната на разпоредбата по съдебен ред 
относно действието на разпоредбата за в 
бъдеще. Посочил е, че в този случай според 
СЕС не може да се приеме, че принципът на 
ефективност не допуска национална правна 
уредба, която предвижда юрисдикцията, сези-
рана с жалба срещу отменената с последваща 
норма разпоредба, да реши, че липсва осно-
вание за произнасяне, тъй като тази жалба е 
станала безпредметна. Обсъдил е, че според 
СЕС в този случай би било прекомерно да се 
изисква от компетентната национална юрис-
дикция да се произнесе по съществото на 
спора, при положение че поради отмяната с 
последваща норма на оспорваната разпоредба 
жалбоподателят вече е постигнал търсения с 
подаването на жалбата резултат.
Съставът е асоциирал процесния случай с 
горната хипотеза, тъй като жалбоподателят 
не мотивира правния си интерес с желание 
да се премахнат правни последици, които са 
породени от прилагането на оспорената и вече 
отменена разпоредба и които го увреждат, а 
се опасява от потенциална опасност за бъ-
дещо засягане на права и законни интереси. 
Съобразил е, че отмяната на разпоредбата от 
Инструкция № 8121з-813 поражда действие 
само за в бъдеще, но това е и ефектът, който 
жалбоподателят цели с жалбата си.
Съдът, позовавайки се на принципите на 
правото, е приел, че предвид искането за 
защита на права и свободи, гарантирани от 
правото на ЕС, и по-специално на Кодекса 
на шенгенските граници, приет с Регламент 
(ЕС) 2016/399 на Европейския парламент и на 
Съвета от 9 март 2016 г. относно Кодекс на 
Съюза за режима на движение на лица през 
границите и в частност на т. 6 от Приложение 
VII, приложим за случая е чл. 47 от Хартата 
на основните права на Европейския съюз. 
Смисълът на посочената разпоредба с оглед 
разумния срок за разглеждане на жалбата 
налага националният процесуален режим 
на оспорване на подзаконови нормативни 
актове да бъде тълкуван в съответствие с 
изискванията, произтичащи от правото на 
ефективна съдебна защита. С оглед горното 
съдът е приел исканата промяна на предмета 
на оспорването за процесуално допустима.
По същество тричленният състав на ВАС 
е достигнал до извод за незаконосъобразност, 
тъй като са допуснати съществени нарушения 
на административнопроизводствените правила 
по чл. 28, ал. 2 ЗНА – основание за отмяна 
по чл. 146, т. 3 АПК.
Съдът е обсъдил, че липсва анализ на при-
чините за приемане на нормативния акт и в 
частност на оспорената разпоредба, обосновка 
на нейното съдържание и как ще се отрази 
върху обществото и заинтересованите лица 
нейното прилагане, не са отразени очакваните 
резултати от прилагането. Отделно от горното 
съдът е сметнал, че не е направен анализ за 
съответствие с правото на Европейския съюз. 
Съставът е посочил, че според чл. 28, ал. 3 
ЗНА (в приложимата редакция) проект на 
нормативен акт, към който не са приложени 
мотиви, съответно доклад, съгласно изисква-
нията по ал. 2, не се обсъжда от компетентния 
орган, въпреки това проектът за подзаконов 
нормативен акт е приет от министъра на 
вътрешните работи.
Съдът е приел липсата на част от изис-
куемото от чл. 28, ал. 2 ЗНА съдържание на 
мотивите за безспорно нарушение на изисква-
нията за форма на нормативния администра-
тивен акт, което е самостоятелно основание 
за незаконосъобразност на оспорената част 
на подзаконовата норма.
ВАС, разглеждайки делото като първа съ-
дебна инстанция, независимо от намереното 
основание за отмяна на оспорената част на 
подзаконова норма поради нарушение на 
изискванията за форма е изложил съображения 
и по отношение на материална незаконосъо-
бразност. Съдът е приел, че атакуваната част