Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
Чл. 80ж. (1) С наредбата по чл. 80е, ал. 4, 
по предложение на управителя на НЗОК, се 
определят здравните услуги, лекарствените 
продукти и медицинските изделия, за които 
за възстановяване на разходите за трансгра-
нично здравно обслужване се изисква пред-
варително разрешение, както и условията и 
редът за даване на предварително разрешение.
(2) Здравните услуги, лекарствените про-
дукти и медицинските изделия по ал. 1 и 
условията и редът за даване на предварително 
разрешение се обявяват и на интернет стра-
ницата на националната точка за контакт 
по чл. 80з, ал. 1.
(3) Предварително разрешение по ал. 1 
може да се изисква по отношение на здравно 
обслужване, което:
1. е зависимо от изисквания за планиране, 
свързани с необходимостта от гарантиране на 
достатъчен и постоянен достъп до определено 
висококачествено лечение в Република Бъл-
гария или с цел контролиране на разходите 
и избягване разхищението на финансови, 
технически и човешки ресурси, и включва 
настаняване на пациента в лечебно заведе-
ние най-малко за една нощувка или нала-
гат ползването на високоспециализирана и 
свързана със значителни разходи медицинска 
инфраструктура или медицинско оборудване;
2. включва лечение, което излага пациента 
или населението на риск;
3. се предоставя от лечебно заведение, ко-
ето в отделни случаи предизвиква сериозни 
и конкретни съмнения за качеството или 
безопасността на обслужването, с изключение 
на здравно обслужване, за което се прилага 
правото на Европейския съюз, гарантиращо 
минимално ниво на безопасност и качество.
(4) При подадено искане за предварително 
разрешение НЗОК или Министерството на 
здравеопазването проверява дали условия-
та, посочени в Регламент (ЕО) № 883/2004, 
са изпълнени по отношение на исканията 
на лицето за предварително разрешение за 
получаване на трансгранично здравно об-
служване. Когато тези условия са изпълнени, 
предварителното разрешение се дава съгласно 
посочения регламент, освен ако пациентът 
поиска друго.
(5) Националната здравноосигурителна 
каса или Министерството на здравеопазването 
отказва да даде предварително разрешение, 
когато:
1. съгласно заключението на медицински 
специалист пациентът ще бъде изложен на 
риск за неговата безопасност, който не може да 
бъде смятан за медицински обоснован предвид 
възможната полза за пациента от търсеното 
трансгранично здравно обслужване;
2. може да се предположи с относителна 
сигурност, че населението ще бъде изложено 
на съществен риск за неговата безопасност 
в резултат на трансграничното здравно об-
служване;
3. ако здравното обслужване се предоставя 
от лечебно заведение, което предизвиква се-
риозни и конкретни съмнения относно спаз-
ването на стандартите и насоките за качество 
на обслужването и безопасност на пациентите, 
включително разпоредбите относно надзора, 
независимо дали тези стандарти и насоки 
са предвидени в законови или подзаконови 
разпоредби или посредством системи за ак-
редитиране, създадени в държавата членка 
по местолечение;
4. здравното обслужване може да бъде 
предоставено на територията на Република 
България в рамките на срок, който е обо-
снован от медицинска гледна точка, като се 
отчита настоящото здравословно състояние 
и вероятното развитие на заболяването на 
пациента.
(6) Националната здравноосигурителна 
каса или Министерството на здравеопазването 
не може да откаже да даде предварително 
разрешение, когато здравното обслужване 
е сред здравните дейности, гарантирани от 
бюджета на НЗОК или на Министерството 
на здравеопазването, и когато здравното 
обслужване не може да бъде предоставено 
на територията на Република България в 
обоснован от медицинска гледна точка срок, 
въз основа на обективна медицинска оцен-
ка на здравословното състояние, историята 
и вероятното развитие на заболяването на 
пациента, степента на болка при пациента 
и/или естеството на увреждането на паци-
ента към момента на подаване на искането 
за разрешение.
(7) Отказът по ал. 6 подлежи на обжалване 
по реда на Административнопроцесуалния 
кодекс.
Чл. 80з. (1) Националната здравноосигу-
рителна каса е национална точка за контакт 
по въпросите на трансграничното здравно 
обслужване.
(2) Националната точка за контакт пре-
доставя на пациентите информация, свързана 
с трансграничното здравно обслужване, и 
осъществява връзка с другите национални 
точки за контакт и с Европейската комисия.
(3) Министерството на здравеопазването, 
регионалните здравни инспекции, Агенцията 
за хората с увреждания, лечебните заведения 
и съсловните организации предоставят при 
поискване на НЗОК необходимата информа-
ция за осъществяване на функциите є като 
национална точка за контакт.
(4) Българският лекарски съюз, Български-
ят зъболекарски съюз, Българската асоциация 
на професионалистите по здравни грижи и 
Българският фармацевтичен съюз предоста-
вят при поискване на националната точка за 
контакт необходимата информация относно