Държавен вестник, бр. 16, 2025 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  16
на материалната (не)законосъобразност и 
(не)съответствието на разпоредбата с цел­
та на закона, доколкото отстраняването на 
съществените нарушения е с потенциала да 
промени нейното съдържание. Същинската 
преценка на тези две основания за законосъ­
образност – чл. 146, т. 4 и 5 АПК, предполага 
отговор и на допълнителния въпрос (извън 
извършения от съда анализ на съответствието 
на правилото със закона) дали санкцията за 
потребителите, намерила израз в приравня­
ването на пломбираните отоплителни тела 
без монтирани средства за дялово разпре­
деление на отоплителни тела без уреди, е 
съразмерна – чл. 6 АПК, на неизпълненото 
задължение за монтиране на средства за дя­
лово разпределение. Той би трябвало да бъде 
даден от органа при евентуално одобряване 
на нова разпоредба със същия или сходен 
регулативен предмет.
II. Допустими, но неоснователни са и каса­
ционните жалби на Р. С. и Л. К.
Жалбите почиват на твърдения за ни­
щожност на разпоредбите с акцент върху 
т. 6.1.1. Пълномощникът на К. е развил подроб­
ни съображения за противоречието на форму­
лата с обективния закон на Нютон – Рихман 
и втория закон на термодинамиката. Целта на 
касаторите да се реши по същество въпросът 
за противоречието на Наредбата със закона е 
разбираема, тъй като съдебното установяване 
на подобен порок би осуетило приемането 
на идентични разпоредби след формалното 
отстраняване на допуснатите процесуални 
нарушения. Тя не би могла да бъде постигната 
в настоящото дело по следните съображения:
1. Разпоредбите правилно са били отме­
нени поради процесуални пороци – чл. 146, 
т. 3 АПК. Констатирането им по принцип не 
представлява пречка да се изследва кумула­
тивно и материалната законосъобразност на 
текстовете, което съдът е и направил. В случая 
обаче припознатото от тричленния състав 
материалноправно основание за отмяната на 
т. 6.1.1, както се изясни, е неотносимо към 
норми от закона, регламентиращи условията, 
на които трябва да отговаря изчисляването 
на топлинната енергия, отдадена от сградната 
инсталация, в хипотезата на приложение на 
формулата. При това положение и липсата 
на алтернативни констатации и правни 
изводи в оспореното съдебно решение не е 
налице и предмет на касационната проверка 
в тази част. 
2. Конкретни фактически установявания, 
основани на приетата експертиза, отсъст­
ват в мотивите към решението, а именно 
с тях чл. 220 АПК обвързва възможността 
за извършване на касационен контрол, т.е. 
на дадения етап от производството действа 
забрана за нови фактически установявания. 
Касационният съд не може да замести пър­
вата инстанция в дейността по установяване 
на фактите или да преодолее липсата на 
правни изводи по спора, а само да провери 
правилността им – той е съд по правото, а 
не по фактите. Съдебните производства по 
АПК, както и настоящото са по правило дву­
инстанционни – чл. 131 АПК. Ако фактически 
и правни изводи по спорния въпрос бъдат 
направени за първи път от касационната ин­
станция, страните биха били лишени от една 
инстанция, което компрометира споменатия 
принцип. Касационната инстанция е контрол­
но-отменителна, а не инстанция по същество, 
независимо от правомощието є в определени 
случаи да реши делото по същество – чл. 222, 
ал. 1 АПК, упражнимо само при основание за 
отмяна на съдебното решение и пререшаване 
на спора по законосъобразността на админи­
стративния акт.
3. Следващата от чл. 125, ал. 3 ЗЕ компе­
тентност на издателя на Наредбата и коректно 
оценената от съда тежест на процесуалните 
нарушения при издаването є (които са типично 
проявление на пороци, водещи до отменяе­
мост, а не до нищожност на акта) изключват 
касационно основание за отмяна на съдебното 
решение, предпоставено от необявена нищож­
ност на разпоредбите от Наредбата поради 
некомпетентност на органа, нарушение на 
формата на акта или административнопроиз­
водствено нарушение. С други думи, съответно 
на закона е заключението на съда, отричащо 
по своя резултат нищожност на основанията 
по чл. 146, т. 1 – 3 АПК.
4. Претендираната от касаторите нищож­
ност е на плоскостта на нарушенията на ма­
териалния закон – това следва от естеството 
на заявените противоречия на формулата с 
обективни закони.
а. Вярна е позицията за допустимост на 
обсъждането едновременно на процесуални 
и материалноправни основания за незаконо­
съобразност на акт, макар и всяко от тях – в 
случая процесуалното, да е достатъчно да се 
постанови отмяна или обяви нищожност на 
административен акт, вкл. и подзаконов.
б. Въпреки това правилността на съдеб­
ната отмяна, ако и да намира опора само 
в нарушения на процесуалния закон, по хи­
потеза отнема възможността за касиране на 
решението, без значение от пропуските на 
съда при изследването на съответствието на 
разпоредбата с материалния закон – подобно 
правомощие касационната инстанция не при­
тежава. Възприемането на такъв подход би 
означавало да се отмени правилно решение 
за разглеждане на евентуални допълнител­
ни предпоставки за отмяна на съответните 
текстове от Наредбата, което е недопустимо.