Държавен вестник, бр. 56, 2002 г., стр. 56

С Т Р .  56
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  56
c) отделят особено внимание на осъществя-
ването на превантивни мерки по отношение на
земите, които още не са деградирали или са
претърпели деградация в незначителна степен;
d) предвиждат укрепване на националната
база за климатически, метеорологически и хид-
рологически изследвания и разширяване на
възможностите за създаване на система за ран-
но предупреждение за суша; и
e) способстват за провеждане на политики и
укрепване на институционалните механизми,
насочени към развитие на сътрудничество и
координация в духа на партньорство, между
донорите, правителствените органи на всички
равнища, местното население и групи в рамки-
те  на общините и предприемат мерки за улес-
няване на достъпа на местното население до
подходящата информация и технологии;
f) предвиждат ефективно участие на местно,
национално и регионално равнище на неправи-
телствени организации и местното население,
жени и мъже, особено ползвателите на ресур-
сите, включително земеделци и скотовъдци и
техните представителни организации, в плани-
ране на политиката, вземането на решения,
осъществяването и анализа на националните
програми за действие; и
g) изискват редовни обзори и подготовка на
редовни доклади за осъществяването на тази
дейност.
3. Националните програми за действие мо-
гат в частност да включват някои или всички
изброени мерки за смекчаване последствията
от сушата, както следва:
a) създаване и/или укрепване, в зависимост
от обстоятелствата, на системи за ранно пре-
дупреждение, включително местни и национал-
ни средства, а също и съвместни системи на
подрегионално и регионално равнище, механиз-
ми за оказване на помощ на лица, преселени
поради екологически съображения;
b) укрепване на капацитета за готовност
за суша и ликвидиране на последствията от
нея, включително извънредни планове за бор-
ба със сушата на местно, национално, подре-
гионално и регионално равнище, отчитайки
както сезонните, така и междугодишните кли-
матични прогнози;
c) създаване и/или укрепване в зависимост
от обстоятелствата на системи за продоволст-
вени резерви, включително структури за съх-
раняването и продажбата им, особено в селс-
ките райони;
d) изготвяне на проекти за алтернативни
източници на средства за съществуване, които
могат да осигурят получаване на доходи в райо-
ните, засегнати от суша;
e) разработване на програми за устойчиво
напояване за нуждите на земеделието и ското-
въдството.
4. Отчитайки конкретните условия и пот-
ребности на всяка засегната държава—страна
по конвенцията, националните програми за
действие включват в зависимост от обстоятел-
ствата и в частност мерки в някои от изброе-
ните по-долу приоритетни области или във всич-
ки тези области в такава степен, в каквато те се
отнасят до борбата с опустиняването и смекча-
ване на последствията от сушата в засегнатите
от тези явления зони и съответстват на интере-
сите на тяхното население: поощряване на ал-
тернативни източници на средства за същест-
вуване и подобряване на националната иконо-
мическа ситуация с цел укрепване на програми-
те, насочени към изкореняване на бедността и
осигуряване на продоволствени резерви; дина-
мика на демографското развитие; устойчиво уп-
равление на природните ресурси; устойчиви ме-
тоди в селското стопанство; развитие и ефек-
тивно използване на различни енергийни из-
точници; институционални и юридически рам-
ки; укрепване на възможностите в сферата на
оценката и мониторинга, включително хидро-
логическите и метеорологическите служби, и
изграждане на капацитет, образование и инфор-
мираност на обществеността.
Член 11
Подрегионални и регионални програми
за действие
Засегнатите държави—страни по конвенци-
ята, се консултират и сътрудничат помежду си
с цел подготвянето, в случай на необходимост,
съгласно съответните анекси за прилагане на
национално равнище на подрегионални и/или
регионални програми за действие за съгласува-
не, допълване и повишаване ефективността на
националните програми. Разпоредбите на чл. 10
се прилагат mutatis mutandis към подрегионал-
ните и регионалните програми. Такова сътруд-
ничество може да включва съгласувани съвмес-
тни програми за устойчиво управление на тран-
сгранични природни ресурси, научно и техни-
ческо сътрудничество и укрепване на съответ-
ните институции.
Член 12
Международно сътрудничество
Засегнатите държави—страни по конвенци-
ята, съвместно с другите страни и международ-
ната общност са длъжни да сътрудничат помеж-
ду си, за да осигурят създаване на благоприятна
международна среда за прилагането на тази кон-
венция. Подобно сътрудничество трябва да об-
хваща също и такива сфери, като трансфера на
технологии, както и научни изследвания и раз-
работки, събиране и разпространение на инфор-
мация и финансови ресурси.
Член 13
Подкрепа в разработването и прилагането
на програми за действие
1. Мерките по оказване на подкрепа на прог-
рамите за действие съгласно чл. 9 включват в
частност:
a) финансово сътрудничество с цел осигуря-
ване на предвидимост на програмите за дейст-
вие, което подпомага необходимото дългосроч-
но планиране;