Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 15

БРОЙ  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  15  
този начин тези производители на енергия от 
ВИ, възползвали се от подобни инвестиции, 
са поставени в положение на икономическо 
предимство, което се основава на преценка-
та на законодателя (избор на политика), че 
това е оправдано от целта да бъде насърчено 
производството на енергия от ВИ и бъде 
изпълнена националната цел за 16 % дял на 
тази енергия от крайното брутно потребление 
на електроенергията в страната. Тази цел е 
постигната през 2013 г. и е отчетено в нацио-
налния доклад пред ЕК. Стопанските субекти 
в обхвата на § 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ в групата, 
която формират, не се третират различно, 
нито са поставени при по-неблагоприятни 
икономически условия от тези производители 
на енергия от ВИ, които са подали заявле-
ние за подпомагане след влизане на ЗЕВИ в 
сила на 3.05.2011 г. и за които е приложим 
режимът на преференциални цени по чл. 31, 
ал. 8 ЗЕВИ. До промяната, и то за немалък 
период от време преди нея, субектите по § 18, 
ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ са третирани с предимство, 
което държавата им предоставя по прецен-
ка за целесъобразност, и държавата е тази, 
която единствено може да реши да оттегли 
предимството. 
По смисъла на чл. 19, ал. 1 от Конституция-
та свободна стопанска инициатива съществува 
в условията на реално функциониращ пазар. 
В регулирания сегмент на пазара предоста-
вените от законодателя предимства по негова 
преценка не се превръщат в придобити пра-
ва. Обратното би означавало да ограничим 
законодателя в избора на политика, която е 
в съответствие с променящия се социален и 
икономически контекст, и изразяваният от 
него публичен интерес да бъде подчинен на 
частноправните интереси на инвеститорите 
от запазване на статуквото. Производителите 
на енергия от ВИ по ал. 1, § 18 ПЗР ЗИДЗЕ 
са имали възможност да изберат да продават 
изцяло на свободния пазар, но те са предпоче-
ли гарантираната от законодателя печалба с 
ясното съзнание, че не е възможно политиката 
на държавата в сектор енергия от ВИ никога 
да не бъде променяна. Всеки добросъвестен 
и разумен инвеститор преценява и пазар-
ните, и непазарните рискове, които поема. 
Инвеститорските интереси и движението на 
капитали, свързано с икономическа активност 
на стопанските субекти в ЕС, са важни, но 
справедливото разпределение на финансовите 
тежести, произтичащи от преференциалните 
цени за производителите на енергия от ВИ 
и заплащаното задължение към обществото 
от индустрията, поемани от крайния потре-
бител, е съществен публичен интерес и той 
е в основата на обособяване на посочената 
група производители на енергия от ВИ на 
§ 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ. Това съответства и 
на промените в европейската правна рамка 
в сектора, която поставя потребителите в 
центъра на внимание при постигането на 
функциониращ електроенергиен пазар и оси-
гуряването на конкурентоспособна икономика 
в ЕС. Както е посочено и при приемането на 
оспорения текст на второ гласуване в заседа-
нието на Народното събрание на 22.07.2015 г., 
в случая се касае точно за възстановяване 
на справедливостта, защото вече е получена 
безвъзмездна помощ в размер 70 % от инвес-
тицията по ПРСР 2007 – 2013 и пълен размер 
на преференциалната цена. Още през 2011 г. 
законодателят е предвидил, че при такова 
положение преференциална цена трябва да се 
смята на базата на 30 % собствени средства 
или средства от банкови заеми, допълващи 
безвъзмездното финансиране, но това пред-
виждане не е обхванало производителите по 
§ 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ. 
Предвидената с оспорената законодателна 
норма промяна в мярката за насърчаване 
(относно размера) не надхвърля пределите 
на законодателното усмотрение – тя е в съот-
ветствие с легитимната цел на законодателя 
да се избегнат неочаквано големите печалби 
на обществените и частните инвеститори, за 
да се контролират сметките за енергия, без 
да се подкопава инвестиционният климат 
в България, тъй като се укрепва доверието 
на всички инвеститори за еднаква закрила 
от закона на техните интереси. Това разби-
ране на съда се подкрепя и от практиката 
на СЕС. Според СЕС (решение по делото 
Wachauf) фундаменталните права, признати 
от съда, не са абсолютни, а следва да бъдат 
разбирани с оглед на социалната им функ-
ция. Съответно упражняването на тези права 
според съда може да бъде ограничено при 
условие, че тези ограничения съответстват 
на целите от общ интерес на Общността и 
не представляват с оглед на целта нетърпима 
намеса, застрашаваща същността на правата 
(дело Wachauf v Bundesamt Fur Ernahrung und 
Forstwirtschaft 5/88,[1989]ECR 2609; дело Di 
Lenardo и Dilexport, присъединени дела C 37/02 
и C 38/02, пар. 82; решение по дело C-44/94 
Fishermen‘s Organisations and Others [1995] 
ECR I-3115, пар. 55). Оспореният в искането 
законов текст не премахва преференциалните 
цени за производителите на енергия от ВИ, 
а привежда тези цени в съответствие с целта 
от общ интерес за ЕС.
Предвид изложеното, съдът счита, че с 
оспорената законодателна промяна не само 
не се нарушава, но се постига ефективно реа-
лизиране на принципа – законът да гарантира 
равни условия за стопанска дейност на всички 
икономически активни субекти, установен в 
чл. 19, ал. 2 от Конституцията. Да се твърди 
при това положение, че групата стопански 
субекти в обхвата на § 18, ал. 1 ПЗР ЗИДЗЕ е 
произволно определена от законодателя и че