Държавен вестник, бр. 107, 2002 г., стр. 54

С Т Р .  54
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  107
което трябва да е налице “съглашение” между
тях за извършването на определена услуга или
дейност. В Закона за задълженията и договори-
те е установена свобода за сключване на прав-
ни сделки, което се изразява във възможността
на страните да решат сами дали, кога и при какво
съдържание и условия ще сключат един правен
договор, стига да са спазени изискванията на
чл. 9 ЗЗД. С обжалваните разпоредби са нару-
шени изискванията на чл. 8 и 9 ЗЗД, които уста-
новяват свобода на договарянето, поради което
чл. 14, ал. 3 и чл. 36, ал. 1 на Наредба № 4 от
1999 г. се явяват незаконосъобразни и следва
на това само основание да бъдат отменени. С
тях се създава неравнопоставеност между стра-
ните, което е отличителната страна в граждан-
ските правоотношения при сключване на дого-
ворите, създава се една административна при-
нуда да бъде сключен договор, и то в определе-
на форма с конкретна фирма или организация.
Самата Конституция на РБ в чл. 19, ал. 2 пред-
вижда, че законът създава и гарантира на всич-
ки граждани и юридически лица еднакви прав-
ни условия за стопанска дейност, като предот-
вратява злоупотребата с монополизма, нелоял-
ната конкуренция и защита на потребителя.
Очевидно, като задължава лицата по чл. 2, ал. 1
от наредбата да сключват договори само с оп-
ределени фирми и организации, тези принципи
са нарушени. След като Законът за задължени-
ята и договорите е установил начина на догова-
ряне между страните, с подзаконов нормативен
акт не може да се засяга правото на всяко от
посочените лица да определи съконтрагента си
при една ремонтна дейност на използваното от
него фискално устройство.
Съгласно чл. 102, ал. 1 ЗДДС всяко регист-
рирано и нерегистрирано по този закон лице е
длъжно да регистрира и отчита извършените
от него доставки в търговски обект чрез изда-
ване на бележка от фискално устройство. Дейс-
твително, съгласно ал. 3 на цитираната разпо-
редба прилагането на този член, както и редът
и начинът за издаване на касовите бележки,
техническите и функционалните изисквания,
одобряването, въвеждането в експлоатация и
пр. на фискалните устройства се регламенти-
рат с наредба, но тя не следва да противоречи
както на закона, по чиято делегация е издаде-
на, така и на всички останали нормативни ак-
тове. В ЗДДС не е предвидено задължение за
лицата по чл. 102, ал. 1 от него да сключват
договори за ремонт и въвеждане в експлоата-
ция на фискалните устройства с определени
фирми, поради което такова задължение не
може да се въведе с подзаконов нормативен
акт. Законът изисква от лицата, регистрирани
и нерегистрирани по този закон, да използват
касови апарати, да издават фискални бонове, а
въпросът относно обслужването на тези апа-
рати, поддържането на тяхната годност и из-
правност не може да бъде въведен като адми-
нистративно задължение за сключване на до-
говор с определена фирма, независимо от броя
на тези фирми. Изложените доводи във възра-
жението на ответната страна по-скоро се отна-
сят до целесъобразността на едно такова за-
дължение за лицата по чл. 2, ал. 1 от наредба-
та, но не съдържат правни доводи относно за-
коносъобразността на обжалваните разпоред-
би, предмет на съдебен контрол в настоящото
производство. Задължението за сключване на
такъв договор се приема от ответника по жал-
бата като гарантиране на правата на потреби-
телите и спазване на финансовата и фискална-
та дисциплина. Лицата по чл. 102, ал. 1 ЗДДС
са спазили тази дисциплина с факта на изпол-
зване на фискално устройство и издаване на
фискален бон и те не следва да бъдат санкци-
онирани по реда на чл. 38 от наредбата само
защото не са сключили писмен договор с посо-
чените в списъка фирми.
Изложеното води до извода, че разпоредби-
те на чл. 14, ал. 3, чл. 36, ал. 1 и чл. 38 от Наред-
ба № 4 от 1999 г. на министъра на финансите,
които противоречат на закона, следва да бъдат
отменени. Те са създадени в нарушение на чл. 8
и 9 ЗЗД и обхващат отношения, нерегламенти-
рани в ЗДДС. С тях се създават задължения на
определени лица, които не са уредени в закона,
поради което настоящият състав на ВАС не
възприема като основателни всички останали
възражения на ответника.
С оглед на изложените съображения Върхов-
ният административен съд, петчленен състав,
Р Е Ш И :
Отменя като незаконосъобразни чл. 14, ал. 3,
чл. 36, ал. 1 и чл. 38 от Наредба № 4 от
16.II.1999 г. за регистриране и отчитане на про-
дажби в търговските обекти, издадена от ми-
нистъра на финансите (ДВ, бр. 16 от 1999 г.).
Решението не подлежи на обжалване и вли-
за в сила от датата на обнародването му в “Дър-
жавен вестник”.
Председател: Владислав Славов
62265
РЕШЕНИЕ № 9904
от 6 ноември 2002 г.
по административно дело № 2829 от 2002 г.
Върховният административен съд в състав:
председател—Светла Петкова, и членове: Мария
Костова, Александър Еленков, Румяна Папазо-
ва, Фани Найденова, при участието на секретар-
протоколиста Нина Спасова разгледа админист-
ративно дело № 2829 по описа на Върховния ад-
министративен съд—петчленен състав, за 2002 г.,
докладвано от председателя Светла Петкова.
Производството пред Върховния админист-
ративен съд—петчленен състав, е на основание
чл. 5, т. 1 във връзка с чл. 23 ЗВАС.