Държавен вестник, бр. 57, 2013 г., стр. 5

БРОЙ  57	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  5  
С определение от 18 април 2013 г. Консти­
туционният съд е допуснал за разглеждане по 
същество искането на омбудсмана. За съда 
няма съмнение, че когато чл. 150, ал. 3 от 
Конституцията овластява омбудсмана да го 
сезира с искане за установяване на противокон­
ституционност на закон, с който се нарушават 
права и свободи на гражданите, той обхваща и 
правата на децата (чл. 19, ал. 1, т. 9 от Закона 
за омбудсмана). От друга страна, когато говори 
за права на гражданите, чл. 150, ал. 3 от Кон­
ституцията има предвид и правата, които се 
реализират в рамките на семейството, защото 
те също са права на гражданите, вкл. правото 
на семейни помощи за деца. При това право 
на тях, както предвижда ЗСПД, а и показва 
неговото наименование, имат семейства, вкл. 
семейства на роднини, близки и приемни се­
мейства, които отглеждат деца. Конституцията 
разглежда семейството не само като социална, 
но и правна структура (чл. 14 от Конституция­
та), с която се свързват широк кръг от права и 
задължения от личен и имуществен характер. 
Конституцията в чл. 46, ал. 2 изрично посочва, 
че съпрузите имат равни права и задължения 
в семейството, а чл. 17 от Семейния кодекс 
доразвива този текст. По този начин, когато 
говори за права на гражданите, чл. 150, ал. 3 
от Конституцията включва разнородни по 
своя характер права, вкл. и онези, чийто ад­
ресат е семейството. Конвенцията за защита 
на правата на човека и основните свободи в 
чл. 12 също признава тясната връзка между 
основните човешки права и възможността 
да се създаде семейство, в чиито рамки да се 
осъществяват права и задължения.
С определението като заинтересовани 
страни по делото са конституирани Минис­
терският съвет, министърът на труда и соци­
алната политика; министърът на финансите; 
Държавната агенция за закрила на детето, 
асоциация „Родители“ и сдружение „Настоящи 
и бъдещи майки“. 
Становища по делото са представили 
Министерският съвет, министърът на труда 
и социалната политика и министърът на фи­
нансите. 
Министерският съвет счита, че искането е 
необосновано и следва да бъде отхвърлено. В 
становището си той посочва, че децата, остана­
ли с един жив родител, попадат в категорията 
на деца, останали без грижите на близките 
си, и съгласно чл. 47, ал. 4 от Конституцията 
държавата и обществото им дължат особена 
закрила, тъй като се намират в неравностойно 
положение. Загубата на родител е трагично 
обстоятелство и поради тази причина ЗСПД 
премахва доходния критерий за получаване на 
семейни помощи за деца, които се отглеждат 
от един жив родител. В становището, от друга 
страна, не се споделя разбирането на омбуд­
смана, че извършените през 2013 г. промени в 
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 3
от 27 юни 2013 г.
по конституционно дело № 7 от 2013 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Димитър Токушев, членове: Благовест 
Пунев, Пламен Киров, Красен Стойчев, Цанка 
Цанкова, Стефка Стоева, Кети Маркова, Геор­
ги Ангелов, Борис Велчев, Анастас Анастасов, 
Гроздан Илиев, при участието на секретар-про­
токолиста Росица Симова разгледа в закрито 
заседание на 27 юни 2013 г. конституционно 
дело № 7 от 2013 г., докладвано от съдията 
Красен Стойчев.
Делото е образувано на 19 февруари 2013 г. 
по искане на омбудсмана на Република Бълга­
рия за установяване противоконституционност 
на чл. 7, ал. 9, чл. 8, ал. 9 и чл. 10а, ал. 4, 
т. 2 от Закона за семейните помощи за деца 
(ЗСПД) (обн., ДВ, бр. 32 от 2002 г.; последно 
изм., бр. 15 от 2013 г.) в частта им относно 
думата „жив“. Производството е по чл. 149, 
ал. 1, т. 2 от Конституцията.
Според омбудсмана думата „жив“ в посоче­
ните разпоредби на ЗСПД, приети в средата на 
2012 г. (ДВ, бр. 54 от 2012 г.), създава привиле­
гия само за преживелия родител/осиновител 
и поставя в неравностойно положение други 
родители/осиновители, които са в идентично 
положение като отглеждат сами детето си, 
например самотни родители/осиновители. В 
искането се посочва, че въведеното от зако­
нодателя изискване единствено преживелият 
родител да има право да получава месечни 
помощи за отглеждане на дете до завършване 
на средно образование и за отглеждане на дете 
до една година, както и на еднократна целева 
помощ за покриване на част от разходите в 
началото на учебната година в първи клас, 
нарушава принципа за равенство пред закона, 
закрепен в чл. 6, ал. 2 от Конституцията. В 
резултат законът допуска дискриминация по 
отношение на други родители, които по една 
или друга причина са поставени в същата 
ситуация, аналогична на преживелия родител, 
да отглеждат децата си. Като допълнително 
съображение омбудсманът посочва, че ата­
куваната от него нормативна уредба засяга и 
правата на децата, тъй като дете, отглеждано 
от преживял родител, ще може да получи по-
добри грижи, поради получаването на семейна 
помощ, отколкото дете, отглеждано от самотен 
родител/осиновител. Такъв подход според него 
не е в съответствие с принципите, заложени в 
чл. 2 и 3 от Конвенцията на ООН за правата 
на детето (ратифицирана с Решение на ВНС 
от 11 април 1991 г. – ДВ, бр. 32 от 1991 г., 
обн., ДВ, бр. 55 от 1991 г., в сила за Република 
България от 3 юли 1991 г.).