Държавен вестник, бр. 21, 2016 г., стр. 44

СТР.  44	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  21
конни интереси са засегнати или могат да 
бъдат засегнати от оспорения подзаконов 
нормативен акт или за които той поражда 
задължения. Жалбоподателите са търговски 
дружества, респ. – обединения на търговски 
дружества, и като такива могат да участват 
в процедури по възлагане на обществени 
поръчки. Обжалваната тарифа касае такси, 
събирани в производствата по обжалване 
на решенията на възложителите по Закона 
за обществените поръчки. Това означава, че 
правата и законните интереси на жалбопода­
телите могат да бъдат засегнати от тарифата 
с оглед бъдещо или настоящо упражняване 
на установеното в чл. 56 от Конституцията 
на Република България (КРБ) право на за­
щита. Посочените обстоятелства обосновават 
правен интерес от оспорване на тарифата. 
Оспорването на подзаконови нормативни ак­
тове е безсрочно – чл. 187, ал. 1 АПК, поради 
което настоящият състав намира жалбата за 
процесуално допустима.
Тарифата е подзаконов нормативен акт 
съгласно определението на чл. 75, ал. 1 АПК. 
Издадена е от компетентен орган в пред­
видената от закона форма, въз основа на 
законова делегация – чл. 122о, ал. 1 от За­
кона за обществените поръчки (ЗОП), който 
предвижда, че за производства по тази глава 
(единадесета) пред Комисията за защита на 
конкуренцията и Върховния административен 
съд се дължат държавни такси и разноски. 
Предвидено е също, че държавните такси са 
пропорционални и се определят с тарифа, 
одобрена от Министерския съвет. Изпълнена 
е процедурата по чл. 78 АПК, чл. 37, ал. 1 
от Закона за нормативните актове (ЗНА) и 
чл. 5, ал. 5 КРБ. 
При издаването на подзаконовия норма­
тивен акт съществено са нарушени админи­
стративнопроизводствените правила, визи­
рани в текста на чл. 26, ал. 2 ЗНА. Нормата 
предвижда, че преди внасянето на проект за 
нормативен акт за издаване или приемане от 
компетентния орган съставителят на проек­
та го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите 
лица се предоставя най-малко 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта. В 
случая това императивно изискване на закона 
не е спазено. Проектът за Постановление на 
Министерския съвет за одобряване на Тарифа 
за таксите, които се събират в производството 
по глава единадесета от Закона за обществе­
ните поръчки пред Комисията за защита на 
конкуренцията и Върховния административен 
съд е обявен на интернет страницата на Ми­
нистерството на правосъдието на Република 
България за времето от 24 юни 2014 г. до 
7 юли 2014 г. Това обстоятелство не е спорно 
между страните по делото, а и се установява 
от представената по делото разпечатка от 
страницата на Министерството на правосъ­
дието. При липсата на изрична разпоредба в 
Закона за нормативните актове относно бро­
енето на сроковете ще следва да се прилага 
разпоред­бата на чл. 60, ал. 5 от Гражданския 
процесуален кодекс (ГПК), съгласно която 
срокът, който се брои на дни, се изчислява от 
деня, следващ този, от който започва да тече 
срокът, и изтича в края на последния ден. 
Изчислен по този начин, срокът, предоставен 
от съставителя за предложения и становища 
по проекта, е 13-дневен. На 8 юли 2014 г., 
когато изтича четиринадесетдневният срок 
от публикуването на проекта, последният е 
изпратен на Министерския съвет, видно от 
приложеното по преписката писмо с изх. № 04-
00-23 от 8 юли 2014 г. на Министерството на 
правосъдието. По този начин на заинтересо­
ваните лица не е бил предоставен минимално 
изискуемият 14-дневен срок. 
Неспазването на установения със закон 
срок за публикуване на проекта представлява 
съществено нарушение на административно­
производствените правила. В позитивното 
право няма дефиниция на понятията „същест­
вено“ и „несъществено“ нарушение, поради 
което проявлението им се преценява във 
всеки конкретен случай. Съобщаването на 
проекта и мотивите му има за цел да осигури 
реализирането на предоставената от закона 
възможност за изразяване на мнения и стано­
вища на заинтересованите лица. Процедурата 
по приемането на нормативния администрати­
вен акт е императивно разписана в защита на 
публичния интерес, поради което допуснатото 
нарушение е съществено. Разпоредбата на 
чл. 26, ал. 2 ЗНА следва да бъде тълкувана в 
съответствие с чл. 77 АПК, който задължава 
компетентния орган да издаде нормативен 
акт, след като обсъди проекта с направените 
становища, предложения и възражения, което 
в случая не е изпълнено.
При издаването на подзаконовия норма­
тивен акт са допуснати и противоречия с 
материалноправни разпоредби. Както беше 
посочено по-горе, видът на таксите, съби­
рани в производствата по глава единадесета 
от Закона за обществените поръчки пред 
Комисията за защита на конкуренцията и 
Върховния административен съд, е определен 
с текста на чл. 122 от ЗОП – пропорциона­
лен. Разпоредбата на чл. 2, ал. 2 от Закона 
за държавните такси (ЗДТ) предвижда, че 
пропорционалните такси се определят върху 
цената на документа или услугата, а когато 
цената не е указана, таксата се определя върху 
пазарната цена. В противоречие с посочената 
норма в оспорената тарифа е възприето, че 
пропорционалната такса се определя върху 
посочената от възложителя прогнозна стой­
ност на обществена поръчка, съответно върху