Държавен вестник, бр. 86, 2014 г., стр. 21

БРОЙ  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
Тази делегация е съобразена с разпоредбата 
на чл. 115 от Конституцията на Република 
България, поради което делегираното пра­
вомощие на министъра на правосъдието не 
противоречи на Конституцията на Република 
България.
Следователно министърът на правосъдието 
е издал обжалвания подзаконов нормативен 
акт въз основа на законова делегация и в 
рамките на предоставената му компетентност, 
поради което е действителен нормативен акт. 
Оспореният пред настоящия съдебен състав 
административен нормативен акт не регулира 
първично обществените отношения, свързани 
с вещите лица, поради което и съдът намира, 
че липсва противоречие с чл. 398, ал. 1 ЗСВ, 
чл. 401 ЗСВ или регулиране на отношения без 
законова делегация, както се твърди в раздел 
ІІ от жалбата.
Въпрос на нормотворческа практика и 
преценка от страна на издателя на акта е 
степента на конкретизация и детайлизиране 
при регулиране на отношенията, за които му 
е предоставено правомощие да урежда чрез 
издаване на общи правила за поведение. В 
този смисъл неоснователни са оплакванията 
в жалбата, че министърът на правосъдието 
няма правомощие за издаване на Наредбата.
От събраните по делото писмени доказател­
ства, представляващи преписката по издаване 
на оспорената Наредба, се установява, че проект 
на Наредбата е публикуван на интернет стра­
ницата на Министерството на правосъдието 
на 22.11.2012 г. (л. 62 от делото). Видно от но­
мера и датата на Наредбата, тя е подписана от 
нейния издател – министъра на правосъдието, 
на 30.11.2012 г. и заведена с номер 3 от тази 
дата. На същата дата – 30.11.2012 г., според 
писмо № 11-04-72/12 от 30.11.2012 г., изготвено 
на 26.11.2012 г., съгласувано на 27.11.2012 г. и 
28.11.2012 г. (л. 149 от делото), Наредбата е из­
пратена за обнародване в „Държавен вестник“. 
Обнародването е в ДВ, бр. 98 от 11.12.2012 г.
Член 77 от АПК дефинира общо изисква­
нето за обсъждане на проекта на нормативен 
административен акт с представени станови­
ща, предложения и възражения, което намира 
конкретно изражение както в разпоредбата 
на чл. 26 от Закона за нормативните актове 
(ЗНА), така и в чл. 2, ал. 7 от Закона за адми­
нистрацията (ЗА), според който органите на 
държавната власт координират дейността си 
за осъществяване на единна държавна поли­
тика и извършват консултации със социални 
партньори, с представители на частния сектор 
и с представители на гражданското общество. 
Съгласно чл. 26, ал. 2 ЗНА преди внасянето 
на проект на нормативен акт за издаване или 
приемане от компетентния орган съставителят 
на проекта го публикува на интернет страницата 
на съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите 
лица се предоставя най-малко 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта. В 
случая по отношение на приетия проект на 
Наредбата това законово изискване не е спазе­
но – публикуван е само проектът на Наредбата 
без мотивите, съответно доклада. На заинтере­
сованите лица не е предоставен 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта, който 
е изпратен за обнародване в ДВ на седмия ден 
от публикуването му на интернет страницата 
на Министерството на правосъдието. Дори 
в по-ранен момент е изготвено писмото за 
изпращане на проекта за обнародване в ДВ, 
което отразява категоричната липса на наме­
рение за съобразяване с евентуално постъпили 
предложения и становища за проекта.
Срокът, предвиден в чл. 26, ал. 2 ЗНА, не е 
формално изискване, а израз на минимална га­
ранция за спазване на принципите за откритост 
и съгласуваност. Заинтересованите страни не 
са могли да представят своите предложения 
и становища, доколкото не им е предоставен 
достатъчен срок, а и не са публикувани мо­
тивите на проекта, но още по-малко е имало 
възможност те да бъдат разгледани, обсъдени 
и взети предвид, с което е нарушен редът за 
издаване на акта по чл. 77 АПК.
В подкрепа на този извод е и обстоятелство­
то, че зам.-министърът на вътрешните работи е 
изразил подробно становище с предложения и 
възражения, които са изпратени с писмо изх.н. 
31493 от 10.12.2012 г. (датата на обнародване 
на Наредбата в ДВ), получени са в Минис­
терството на правосъдието на 11.12.2012 г., 
разпределени са на съответния зам.-минис­
тър на 18.12.2012 г., той го е разгледал чак на 
20.12.2012 г., а отговорът до МВР е изготвен и 
изпратен на 14.01.2013 г., съответно 15.01.2013 г. 
(л. 161 – 166 от делото). Очевидно технологич­
ното време за възприемане и разглеждане на 
постъпили предложения и становища от заин­
тересовани лица от издателя на нормативния 
акт (в случая със закъснялото писмо на МВР 
то е почти един месец) въобще не е съобразено 
при публикуване на проекта на 22.11.2012 г. и 
изпращането му за обнародване на 30.11.2012 г.
Следователно не само не е спазен формал­
ният минимален 14-дневен срок, предвиден в 
чл. 26, ал. 2 ЗНА, но не са създадени никакви 
условия за спазване на принципите за съг­
ласуваност и откритост при изработване на 
проекта за нормативен акт. Не са положени 
минимални усилия за спазване на изисквани­
ята на чл. 2, ал. 7 ЗА дори по отношение на 
другите държавни органи за координиране на 
обща държавна политика в регулираната сфера.
В подкрепа на този извод е и дискусията, 
отразена в Протокол № 44 от заседанието на 
Висшия съдебен съвет, проведено на 18.10.2012 г., 
по време на която издателят на Наредбата 
изразява готовност за създаване на съвместна 
работна група, която да работи по темата „вещи 
лица“, включително да се обсъжда „чуждестра­
нен опит“ и „с експертиза, и с колеги, които да 
участват“. Този протокол е публично достъпен 
за всички заинтересовани лица и неговото 
съдържание създава впечатление, че предстои 
анализ и работа по проблема с участието на 
различни лица, което противоречи с предпри­