Държавен вестник, бр. 81, 2021 г., стр. 35

БРОЙ  81	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
на жилищната среда. Настоящата инстанция 
счита, че не е налице твърдяното ограничение, 
тъй като, видно от разпоредбата на чл. 72 ЗХУ, 
за приспособяване на жилище за нуждите 
на хора с увреждания се предоставят целеви 
помощи, т.е. извън Програмата са предвидени 
и съществуват други способи за постигане на 
допълнителни преустройства на жилищната 
среда. Финансирането за изграждане на рампи, 
асансьори и подемни платформи е предвидено 
изрично в Програмата, тъй като изграждането 
на тези приспособления са свързани с високи 
по своята стойност разходи, които представля­
ват значително по своята същност финансово 
затруднение и пречка за нуждаещите се хора 
с увреждания.
Жалбоподателите излагат оплаквания и от­
носно текста на чл. 8 от Програмата, посочващ 
финансовата рамка на проектните предложения 
по Компонент 1 – „Достъпна жилищна среда“, 
като определящ тези рамки между 10 000 и 
100 000 лв., като се твърди, че наличието на 
долна граница на финансирането противоречи 
на чл. 5 и 9 от КЗХУ. Видно от приложените 
по делото доказателства по административната 
преписка, определянето на финансовите пара­
метри на проектните предложения по Компо­
нент 1 на Програмата е извършено въз основа 
на становище и констатации на съответните 
експерти относно очакваните реални цени за 
монтажа на предвидените приспособления и 
не води до ограничение на кандидатите, тъй 
като им гарантира необходимия ресурс за 
изграждането на приспособленията за улеснен 
достъп до жилищата.
Неподкрепено с конкретни доводи е и 
оплакването, направено в жалбата, срещу 
посоченото в чл. 10, ал. 3, т. 1 от Програмата 
изискване за предоставяне към проектното 
предложение на Писмо за подкрепа за допус­
тимост на кандидатстването по Компонент 
1, издавано от съответната дирекция „Соци­
ално подпомагане“, тъй като не ставали ясни 
критериите за преценка на органа дали да 
подкрепи предложението, или не. Характе­
рът на посоченото писмо не създава права и 
преимущества за лицата с увреждания, а има 
информативен и консултативен характер и е 
предвидено да се предоставя след обследва­
не и изготвяне на индивидуална оценка на 
потребностите на нуждаещото се конкретно 
лице – в съответствие с изискването на ЗХУ.
Неоснователно е на следващо място и 
оплакването относно предвиденото в чл. 10, 
ал. 3, т. 9 от Програмата изискване за предос­
тавяне на одобрен инвестиционен проект към 
разрешението за строеж/поставяне – същото 
кореспондира с предвиденото в чл. 11, ал. 1, 
т. 4 от Програмата изискване същият да е в 
съответствие с чл. 184 от Закона за устройство 
на територията (ЗУТ) и към него да е издадено 
разрешение за строеж/поставяне. Съгласно 
цитирания текст от ЗУТ, целящ опазване 
здравето и живота на лицата с увреждания 
при използване на съоръжения за достъпна 
жилищна среда в изградените жилищни сгради, 
същите съоръжения се изграждат или поставят 
само въз основа на одобрен от съответните екс­
перти проект, предвиждащ най-целесъоб­разно 
разполагане и монтиране на съответните кон­
струкции, с оглед техническите възможности 
на сградата и специалните нужди на хората 
с увреждания и в съответствие с нормите на 
Наредба № 4 от 1.07.2009 г. за проектиране, 
изпълнение и поддържане на строежите в съ­
ответствие с изискванията за достъпна среда 
на населението, вкл. за хората с увреждания.
В жалбата се излага твърдение, че текстът на 
чл. 11, ал. 2 от Програмата съдържа индикации, 
че средствата, предвидени за реализацията є, 
ще се отпускат веднъж годишно и неуспелите 
да подадат проектни предложения ще бъдат 
дискриминирани, като ще се наложи да пре­
карат още една година в недостъпна жизнена 
среда. Видно от текста на ал. 2 на чл. 11 от 
Програмата, същият предвижда единствено 
получените в рамките на кампанията проектни 
предложения да бъдат вписвани в специален 
регистър, а не невъзможност, респ. ограничение 
за кандидатстване във връзка с определен срок.
Неоснователно е и твърдението на жалбопо­
дателите, че посочването на критерии за оценка 
на проектните предложения и въведеният прин­
цип за състезателност за достъп до финансови 
средства противоречи на КЗХУ. Именно поради 
предвидения в чл. 48, ал. 4 от Правилника за 
прилагане на ЗХУ проектен принцип на изпъл­
нението на Програмата и подаване на проектни 
предложения следва да се предвидят и въведат 
критерии за оценка на съответните подадени 
от кандидатите предложения за финансиране, 
тъй като, както бе посочено по-горе, ежегодно, 
за конкретната година максималният размер 
на средствата за изпълнение на Програмата 
е конкретно определен и има горна граница, 
която не следва да се превишава.
Относно оспорването на текста на чл. 20, 
ал. 2 от Програмата, касаещ допустимостта на 
финансиране само на преустройство на личен 
автомобил, важи казаното по-горе по отно­
шение на целта за осигуряване възможност 
за лицата с увреждания лично да управляват 
свое МПС и да придобият правоспособност 
за управление на такъв с оглед премахване 
на пречките за водене на независим живот. 
Недоказано е и твърдението на жалбопо­
дателите, че предвидената в чл. 21 от Про­
грамата финансова рамка за постигането на 
преустройство на личното МПС по чл. 20 в 
размер 8000 лв. е необосновано ниска и не­
достатъчна за извършване на преустройството 
на автомобила – по делото не са представени 
експертни становища и изчисления, сочещи, 
че така утвърдената рамка е несъобразена и 
че няма да постигне целта на Програмата.
Неоснователно е на следващо място и оп­
лакването в жалбата срещу текста на чл. 23 от 
Програмата като противоречащ на чл. 5 и 9 
от КЗХУ. Алинея 3 от чл. 23 сочи единствено 
документите, които следва да бъдат приложени 
към съответното проектно предложение, сред 
които и декларация за липса на двойно финанси­
ране. Това изискване е напълно в съответствие 
с чл. 48, ал. 5 от Правилника за прилагане на