Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 61

БРОЙ  96	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  61  
което може да доведе до топлинно замърсяване 
на пресни подземни води и повърхностни води 
и засоляване на почвата.
За находищата на минерални води не са раз­
работени програми и не се осъществява мони­
торинг в съответствие с Наредба № 5 от 2007 г. 
за мониторинг на водите. Контрол и мониторинг 
относно микробиологичните показатели на мине­
ралните води осъществяват РЗИ, но някои обекти 
не са обхванати от микробиологичния контрол и 
мониторинг, изискван по Наредба №14 от 1987 г., 
или не се осъществяват с честота, указана в 
същата наредба. Не е налична информация за 
осъществяване на мониторинг на физикохимични 
и радиологични показатели съобразно изисква­
нията на Наредба № 14 от 1987 г. 
1.4. Изводи и основни мерки за преодоляване на 
недостига на вода 
Анализът на водопотреблението за минал 
период и бъдещите нужди от вода до 2035 г. 
показа следното:
Бъдещите водни ресурси в България, при 
прогнозираното ниво на потребление на вода 
от различните водоползватели, са достатъчни 
да покрият нуждите при бъдещи климатични 
промени и по трите сценария (оптимистичен, ре­
алистичен и песимистичен) за очакваните валежи 
в краткосрочна (2015 г.), средносрочна (2021 г.) 
и дългосрочна (2035 г.) перспектива, както и в 
случай на екстремно засушаване.
– Като цяло страната не е застрашена от воден 
стрес – натискът от общо иззетите води спрямо 
повърхностните (вкл. притокът от р. Дунав) и 
подземните водни ресурси е под 10 %. По речни 
басейни спрямо вътрешния речен отток няма 
воден стрес за Западнобеломорския район, а се 
очаква нисък воден стрес в Дунавския район и 
среден воден стрес за Черноморския и Източно­
беломорския район.
– Проблемите с недостига на вода през сухите 
години и през нормално влажните години, свър­
зани с въвеждането на целогодишни и сезонни 
режими на водоподаване, обхващат главно сели­
ща, които не се снабдяват с вода от резервоари 
за денонощно, сезонно и многогодишно съхра­
нение на повърхностния воден ресурс, както и 
в по-редки случаи селища с водоснабдяване от 
язовир, но с проблеми във водопреносната сис­
тема – течове, аварии.
– Отклоненията в качеството на доставяната 
питейна вода в някои региони се дължат основно 
на липсата на пречиствателни съоръжения (ПСОВ) 
и на съвременни съоръжения за дезинфекция 
(обеззаразяване) на питейни води, остаряла во­
допреносна мрежа, замърсяване на водата във 
водоизточниците от антропогенното въздействие 
и замърсявания от естествен произход.
– Влошаването на качеството на повърхност­
ните и подземните водни тела се дължи на недос­
татъчния брой и капацитет на пречиствателните 
станции за отпадъчни води, екологично несъо­
бразено земеползване и промишлена дейност.
– България е една от най-богатите страни в 
Европа на минерални води, позволяващи раз­
лично приложение.
При страни без данни за воден стрес или с 
нисък воден стрес се прилага интегрираното 
управление на водните ресурси (ИУВР) за прео­
доляване на недостига на вода с добро качество. 
Интегрираното управление на водните ресурси 
стъпва на следните основни критерии, отчита­
щи социалните, икономическите и природните 
условия:
– Икономическа ефективност на потреблени­
ето на вода. Водата трябва да се използва при 
максимална възможна ефективност предвид 
нарастващия дефицит на прясна вода с добри 
качества и ограничени финансови ресурси.
– Равноправие. Достъпът до вода в подходя­
що количество и качество е основно право за 
всички хора.
– Екологична устойчивост. Използване на 
водните ресурси по начин, незастрашаващ бъде­
щите поколения да разполагат със същия ресурс.
ИУВР се разглежда в светлината на две основни 
категории, които определят и вида на мерките: 
– природата като система за наличието на 
водния ресурс и неговото качество, и 
– обществото като система, която определя 
използването на ресурса, създаването на отпадъци 
и замърсяването на ресурса.
Мерките за съхранение на водния ресурс са 
нормативни, организационни и инвестиционни. 
Нормативните мерки гарантират връщането в 
природата на водния ресурс по начин, осигуряващ 
същото качество, както преди използването му. 
Организационните мерки позволяват използването 
на водния ресурс и неговото бързо възстановяване, 
а инвестиционните – устойчивото използване на 
водния ресурс за покриване на нуждите от вода 
за отделните сектори.
За осигуряването на постоянен достъп до вода 
в условията на климатични промени (засушава­
ния и наводнения) е необходим набор от мерки, 
започващи от водоизточника до водоприемника, 
а именно:
– увеличаване водния отток на водосборите, 
прилагайки добри практики за увеличаване на 
дебита и намаляване на евапотранспирацията; 
процесите в земеползването и растителната 
покривка влияят върху физическото разпределе­
ние и качеството на водата и трябва да се имат 
предвид при общото планиране и управление на 
водните ресурси;
– интегриране на дейностите в горното и 
долното течение на реките; припознаването на 
уязвимостта на долното течение от дейностите в 
горното течение е задължително; и в този случай 
управлението засяга както природните системи, 
така и тези, свързани с човешката дейност;
– изграждане на подходяща система от съо­
ръжения както за целогогодишно осигуряване на 
необходимото количество вода с изискуемото се 
качество от наличните водоизточници (язовири 
и резервоари – посочени в Анализ 2: Анализ 
на водностопанската инфраструктура), така и 
за намаляване на загубата на чиста природна 
вода, изискваща допълнително пречистване при 
последващо използване;
– прилагане на екологично съобразени методи 
и технологии за отстраняване на замърсяванията 
без внасяне на допълнителни вредни за природата 
съединения и позволяващи оборотното използване 
на водите и др.