Държавен вестник, бр. 96, 2002 г., стр. 36

С Т Р .  36
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  96
10. За да бъде съкратено времето между
приемането на изменителния протокол и вли-
зането му в сила, чл. 35, т. 2 предвижда, че
протоколът ще влезе в сила след изтичането
на двегодишен срок от датата на откриването
му за подписване, освен ако някоя страна по
конвенцията уведоми Генералния секретар на
Съвета на Европа за възражение срещу вли-
зането му в сила.
11. Изборът на тази процедура е вдъхновен
от успешното използване на подобна клауза за
мълчаливо приемане с цел влизане в сила на
измененията и допълненията на:
—Европейското споразумение за търговия с
лечебни субстанции от човешки произход (STE
№ 26, 1958);
—Споразумението за временен безмитен
внос на медико-хирургически и лабораторни
материали за здравните заведения, предоставе-
ни като безвъзмезден заем за диагностични или
терапевтични цели (STE № 33, 1960);
—Европейското споразумение за търговия
с реактиви за определяне на кръвните групи
(STE № 39, 1962).
12. Първоначалните текстове на всички
тези споразумения са изменени и допълнени
с протоколи (STE № 109, 110 и 111). Трите
протокола предвиждат влизане в сила при де-
позирането на актове за приемане от всички
държави—страни по споразуменията, но съ-
държат и клауза за мълчаливо приемане, по-
добна на включената в този изменителен про-
токол. Ако никоя държава—страна по спора-
зуменията, не направи възражение, трите до-
пълнителни протокола влизат в сила при из-
тичането на двегодишен срок от датата на
откриването им за подписване. Тази клауза за
приемане не е пречка някои държави да депо-
зират акт за приемане.
13. Така страните по конвенцията, чието
национално право, и по-специално конституци-
онно право, не допуска автоматичното влизане
в сила на изменителния протокол, могат да
приемат протокола чрез своите традиционно
използвани процедури, а ако това не може да
бъде сторено в двегодишния срок, предвиден в
протокола—да направят възражение срещу ав-
томатичното му влизане в сила по отношение
на съответната държава.
14. Ако някоя страна уведоми Генералния
секретар на Съвета на Европа за възражение
срещу автоматичното влизане в сила на изме-
нителния протокол, последният не влиза в
сила, докато страната по конвенцията, напра-
вила възражението, не депозира при Генерал-
ния секретар своя акт за приемане. Така въз-
никва риск държава, която става страна по
първоначалния текст на конвенцията след
като изменителният протокол е открит за
подписване, да не приеме едновременно с това
протокола, а освен това да направи и възра-
жение срещу автоматичното му влизане в сила.
Такава държава би блокирала за неопределе-
но време влизането на изменителния прото-
кол в сила. За да се избегне подобно положе-
ние, се предвижда правото на възражения да
бъде запазено за държавите или за Европейс-
ката общност, които вече са изразили съгла-
сието си да бъдат обвързани от конвенцията.
Все пак трябва да се има предвид, че към да-
тата на приемане на изменителния протокол
някои държави вече са открили на национал-
но равнище процедура, чрез която ще станат
страни по първоначалния текст на конвенци-
ята. В полза на тези държави е направено
изключение—на тях също се дава право да нап-
равят възражение, ако изразят съгласие да бъ-
дат обвързани от конвенцията преди изтича-
нето на тримесечен срок от откриването за
подписване на протокола за нейното измене-
ние и допълнение.
15. От друга страна, държава—страна по
конвенцията, може да заяви, че ще прилага
протокола предварително. В такъв случай тази
страна заявява, че е склонна незабавно да се
съобрази с новите норми, докато другите стра-
ни остават обвързани от първоначалния текст
на конвенцията. Страна, която заяви, че ще
прилага протокола предварително, ясно показ-
ва намерението си незабавно да поеме задъл-
женията, които произтичат от него. Докато
първоначалният текст на конвенцията е в сила,
предварително прилагане може да бъде изиск-
вано само на основата на взаимност. Никоя
страна не може да наложи новите задължения
на другите страни, които не приемат предвари-
телното прилагане.
16. Тази възможност представлява интерес
за страните, в които международните догово-
ри са пряко приложими, без да е нужно разпо-
редбите на конвенцията или на нейния изме-
нителен протокол да бъдат транспонирани във
вътрешното право. В такъв случай страните
могат да използват по-либералните правила
на изменената конвенция, за да разрешат при-
емането и разпространението от чуждестран-
ни оператори на някои програмни услуги, ко-
ито са се развили през последните години, но
биха нарушили правилата на конвенцията в
първоначалната им редакция (например ка-
налите, изключително посветени на телеви-
зионен пазар), а успоредно с това същите на-
ционални либерални правила биха се прила-
гали към националните оператори на съот-
ветната държава.
Ч л е н  3 6
17. Тази разпоредба се основава върху ти-
повите заключителни разпоредби, приети от
Комитета на министрите за конвенциите и
споразуменията, подготвяни в рамките на
Съвета на Европа.
53981