Държавен вестник, бр. 66, 2011 г., стр. 38

СТР.  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  66
15.5.6. При активни субстанции с кратък 
срок на годност изследванията трябва да се 
извършват по-често. Например за биотехноло­
гични, биологични и други активни субстанции 
със срок на годност една година или по-малко 
трябва да се вземат проби за стабилност и да 
се изследват всеки месец през първите три 
месеца и на тримесечни интервали след това. 
Когато съществуват данни, потвърждаващи, 
че стабилността на активната субстанция не 
е изложена на риск, могат да се редуцират 
интервалите на провеждане на специфичните 
изпитвания за стабилност (напр. на 9 месеца).
15.5.7. Когато е възможно, условията за съх­
ранение, свързани със стабилността, трябва да 
са в съответствие с указанията за стабилност 
на ICH.
15.6. Определяне на срока на годност и дата 
за повторно изследване.
15.6.1. Когато междинен продукт предстои да 
бъде прехвърлен извън контрола на системата 
за управление на материалите на производителя 
и е определен срокът на годност или датата за 
повторно изпитване, трябва да има информация 
за стабилността (напр. публикувани данни и 
резултати от изследвания).
15.6.2. Срокът на годност или датата за пов­
торно изследване на фармакологичноактивната 
субстанция трябва да се базира на оценката 
на данни, получени от изследвания за стабил­
ност. Обичайна практика е да се ползва дата 
за повторно изследване, а не дата на изтичане 
на срока на годност.
15.6.3. Предварителните срокове на годност 
или дати за повторно изследване на активни 
субстанции могат да се базират на експеримен­
тално произведени партиди, ако:
а) в производство на експерименталните 
партиди са използвани методи и процедури, 
които симулират крайния процес, който ще се 
използва в производство на партиди за търгов­
ско разпространение;
б) качеството на активната субстанция е 
представително за продукта, който ще се про­
извежда за търговско разпространение.
15.6.4. Трябва да се вземе представителна 
проба за повторно изследване.
15.7. Музейни мостри.
15.7.1. Опаковането и съхранението на 
музейни мостри се извършва с цел да бъдат 
използвани за възможно бъдещо изпитване на 
качеството на партидите активна субстанция, 
а не за целите на бъдещо изследване на ста­
билността.
15.7.2. Идентифицирани музейни мостри от 
всяка партида активна субстанция трябва да 
бъдат съхранявани една година след датата на 
изтичане на срока на годност на партидата, 
определен от производителя, или три години 
след нейното разпространение. За активни 
субстанции с дата за повторно изследване 
подобни музейни мостри се съхраняват три 
години след окончателното разпространение 
от производителя.
15.7.3. Музейните мостри трябва да бъдат 
съхранявани в същата опаковка, в която се 
съхраняват активните субстанции, или в така­
ва, която е еквивалентна или по-защитена от 
търговската опаковка. Мострите трябва да са 
в количества, достатъчни за провеждане най-
малко на два пълни анализа, а когато няма 
фармакопейна монография – два пълни анализа 
по спецификация.
16. Валидиране.
16.1. Политика на валидиране.
16.1.1. Необходимо е да се документира 
цялостната политика на предприятието за ва­
лидирането, целите и подхода към валидира­
нето, вкл. валидирането на производствените 
процеси, процедурите за почистване, методите 
за анализ, процедурите за контрол по време 
на производствения процес, компютризираните 
системи и персоналът, отговорен за разработ­
ване, преглед, одобряване и документиране на 
всеки етап от валидирането.
16.1.2. Критичните параметри/характеристи­
ки трябва да бъдат идентифицирани по време 
на етапа на разработване или на базата на 
предишни данни. Трябва да бъдат определени 
и границите, необходими за възпроизводимите 
операции. Критичните параметри/характерис­
тики трябва да включват:
а) определяне на активната субстанция от 
гледна точка на критичните продуктови ха­
рактеристики;
б) идентифициране на параметрите на про­
изводствения процес, които могат да окажат 
влияние върху критичните качествени харак­
теристики на активната субстанция;
в) определяне границите на всеки критичен 
параметър на производствения процес, който 
ще се използва при рутинно производство и 
контрол на процеса.
16.1.3. Валидирането трябва да обхваща 
операциите, определени като критични за ка­
чеството и чистотата на активната субстанция.
16.2. Валидационна документация.
16.2.1. Трябва да се утвърди писмен протокол 
за валидиране, който да определя начина на 
валидиране на съответния процес. Протоколът 
трябва да бъде прегледан и одобрен от звеното, 
отговорно за качеството, и други съответни 
звена.
16.2.2. Протоколът за валидиране трябва да 
определя критичните производствени стъпки и 
критериите за приемане, както и вида вали­
диране, който ще се проведе (ретроспективно, 
бъдещо, паралелно), и броя повторения на 
процеса.
16.2.3. Трябва да се изготвя доклад от ва­
лидирането с препратки към валидационния 
протокол, с обобщение на получените резулта­