Държавен вестник, бр. 34, 2007 г., стр. 70

С Т Р .  70
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  34
Приложение № 1
към чл. 2, ал. 1
Минимални изисквания за безопасност
1. Параметри, които влияят върху безопасност-
та в тунелите
1.1. Минималните изисквания за безопасност в
тунелите се определят на основата на системно
проучване на всички елементи на системата—тех-
нически параметри, състояние на инфраструкту-
рата, условия за експлоатация, участници в движе-
нието и автомобили.
1.1.2. Технически параметри:
1. дължина на тунела;
2. брой тръби;
3. брой ленти;
4. геометрия на напречното сечение;
5. надлъжно сечение и план на трасето;
6. вид конструкция;
7. еднопосочно или двупосочно движение;
8. интензивност на движението (включително
разпределението є във времето);
9. риск за претоварване (всекидневно или се-
зонно);
10. необходимо време за пристигане на място
на аварийните служби;
11. наличие и процентен дял на тежкотоварни
автомобили;
12. наличие, процентен дял и тип автомобили,
превозващи опасни товари;
13. пътища за достъп до тунела;
14. широчина на лентите;
15. скорост на движение;
16. географска и метеорологична обстановка.
1.1.3. Когато за даден тунел някой от тези па-
раметри се отличава от минималните изисква-
ния по наредбата, се извършва анализ на риско-
вете съгласно чл. 17, за да се установи дали са
необходими допълнителни мерки или съоръже-
ния за осигуряване на по-високо равнище на бе-
зопасност в тунела. Анализът на рисковете от-
чита параметрите, които са рискови за възник-
ване на пътнотранспортни произшествия, и пос-
ледиците от тях върху безопасността на участни-
ците в движението.
1.2. Минимални изисквания.
1.2.1. За осигуряване на минимално равнище
на безопасност в тунелите, които попадат в при-
ложното поле на наредбата, се прилагат изиск-
ванията, предвидени в приложената информатив-
на обзорна таблица. Възможно е в ограничена
степен отклонение от посочените изисквания,
при условие че се спази процедурата, описана в
чл. 20.
1.2.2. Не се допускат отклонения от изисквани-
ята по наредбата за аварийни станции, пътни зна-
ци, уширения, аварийни изходи, радиоретрансла-
тори, водоснабдяване, вентилация и осветление,
когато се изискват.
1.3. Движение.
1.3.1. Когато броят на тежкотоварните авто-
мобили с тегло над 3,5 t надвишава 15 % от сред-
ноденонощната годишна интензивност за една
лента или ако средноденонощната сезонна интен-
зивност значително надвишава средноденонощ-
ната годишна интензивност, се отчита допълни-
телен риск. Допълнителният риск се отчита при
увеличавене на интензивността на движението и
при определяне на изискванията към инфраструк-
турата, експлоатацията и информацията за участ-
ниците в движението относно условията за пре-
минаване през тунела.
2. Минимални изисквания към инфраструкту-
рата:
2.1. Брой на тръбите и брой на лентите в тунела:
2.1.1. Основен критерий за определяне на броя
на тръбите на тунела е очакваната интензивност
на движението. Отчитат се и такива фактори, като
процент на товарните автомобили, наклон и дъл-
жина на тунела.
2.1.2. Когато 15-годишната прогноза показва,
че интензивността на движението ще надхвърли
10 000 автомобила за една пътна лента, трябва да
се построи тунел с две тръби за еднопосочно дви-
жение за времето, когато тази стойност ще бъде
надвишена.
2.1.3. Броят на лентите в тунела, без да се смята
аварийната лента, трябва да бъде равен на броя на
лентите извън тунела.
2.1.4. Когато условието по т. 2.1.3 не може да
бъде изпълнено поради особености на релефа или
по други причини, промяната на броя на лентите
трябва да стане извън тунела на достатъчно разс-
тояние, равно на разстоянието, изминато от авто-
мобил, движещ се с максимално разрешената ско-
рост, за 10 s.
2.1.5. Когато изискването в т. 2.1.4 не може
да се изпълни поради особеностите на релефа,
трябва да се вземат допълнителни мерки за бе-
зопасност.
2.2. Геометрия на тунела.
2.2.1. При проектирането на тунела трябва да
се обърне специално внимание на влиянието на
някои параметри, които оказват влияние върху
вероятността от възникване и тежестта на път-
нотранспортни произшествия. Параметрите са:
план на трасето, напречно сечение, хоризонтал-
но и вертикално разположение, пътища за дос-
тъп до тунела, включително и при аварийни си-
туации.
2.2.2. Максимално допустимият надлъжен нак-
лон на пътното платно при проектиране на нови
тунели е 5 %, с изключение на случаите, когато
релефът на местността не позволява друго техни-
ческо решение.
1.2.3. За тунели с надлъжен наклон над 3 % се
вземат допълнителни мерки за безопасност въз
основа на анализ на риска, направен съгласно
чл. 17.
2.2.4. Когато широчината на лентата за бав-
нодвижещите се автомобили в тунела е по-мал-
ка от 3,5 m и е разрешено преминаването на то-
варни автомобили, се вземат допълнителни мер-
ки за сигурност, които се основават върху ана-
лиз на риска.
2.3. Евакуационни пътища и аварийни изходи.
2.3.1. В нови тунели без лента за принудител-
но спиране се предвиждат тротоари, разположе-
ни по-високо или на нивото на платното за дви-
жение. В случай на произшествие или пожар