Държавен вестник, бр. 68, 2014 г., стр. 89

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  89  
3.4. Подвижна фаза – хлороформ : диетилов 
етер = 66 : 33 (V/V).
3.5. Амоняк, 25 % (M/M) (d4
20 = 0,91 g/cm3 (ml).
3.6. Аскорбинова киселина.
3.7. Хидрохинон.
3.8. Хидрохинон монометилов етер.
3.9. Хидрохинон моноетилов етер.
3.10. Хидрохинон монобензилов етер (моно­
бензон).
3.11. Стандартни разтвори
Стандартните разтвори трябва да бъдат при­
готвени непосредствено преди употреба и са 
стабилни един ден.
3.11.1. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) 
се претеглят 0,05 g хидрохинон (т. 3.7) с точност 
0,001 g. Прибавят се 0,250 g аскорбинова киселина 
(т. 3.6) и 5 cm3 (ml) етанол (т. 3.1). Прибавя се 
амоняк (т. 3.5), докато рН стане 10, и се долива 
до обем 10 cm3 (ml) с етанол (т. 3.1).
3.11.2. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) 
се претеглят 0,05 g хидрохинон монометилов етер 
(т. 3.8) с точност 0,001 g. Прибавят се 0,250 g 
аскорбинова киселина (т. 3.6) и 5 cm3 (ml) ета­
нол (т. 3.1). Прибавя се амоняк (т. 3.5), докато 
рН стане 10, и се долива до обем 10 cm3 (ml) с 
етанол (т. 3.1).
3.11.3. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) 
се претеглят 0,05 g хидрохинон моноетилов етер 
(т. 3.9) с точност 0,001 g. Прибавят се 0,250 g 
аскорбинова киселина (т. 3.6) и 5 cm3 (ml) ета­
нол (т. 3.1). Прибавя се амоняк (т. 3.5), докато 
рН стане 10, и се долива до обем 10 cm3 (ml) с 
етанол (т. 3.1).
3.11.4. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) 
се претеглят 0,05 g хидрохинон монобензилов 
етер (т. 3.10) с точност 0,001 g. Прибавят се 
0,250 g аскорбинова киселина (т. 3.6) и 5 cm3 
(ml) етанол (т. 3.1). Прибавя се амоняк (т. 3.5), 
докато рН стане 10, и се долива до обем 10 cm3 
(ml) с етанол (т. 3.1).
3.12. Сребърен нитрат.
3.13. 12-молибденфосфорна киселина.
3.14. Калиев ферицианид хексахидрат.
3.15. Ферихлорид хексахидрат.
3.16. Реактиви за проявяване на петната:
3.16.1. Към 5 % (M/V) воден разтвор на сре­
бърен нитрат (т. 3.12) се прибавя амоняк (т. 3.5), 
докато образувалата се утайка се разтвори.
Внимание: Разтворът става експлозивно нес­
табилен при престояване и след употреба трябва 
да се изхвърли.
3.16.2. 10 % (M/V) разтвор на 12-молибден­
фосфорна киселина (т. 3.13) в етанол (т. 3.1).
3.16.3. Приготвя се 1 % (M/V) воден разтвор 
на калиев ферицианид (т. 3.14) и 2 % (M/V) воден 
разтвор на ферихлорид (т. 3.15). Преди употреба 
се смесват равни части от двата разтвора.
4. Апаратура
Стандартно лабораторно оборудване.
4.1. Стандартно оборудване за ТСХ.
4.2. Готови плаки за ТСХ: силикагел GHR/
UV254; 20x20 cm (Machery, Nagel или еквивалент­
ни); дебелина на слоя: 0,25 mm.
4.3. Ултразвукова вана.
4.4. Центрофуга
4.5. Ултравиолетова лампа, 254 nm.
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата
В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се пре­
теглят 3,0 g от пробата с точност 0,001 g. Прибавят 
се 0,250 g аскорбинова киселина (т. 3.6) и 5 cm3 
(ml) етанол (т. 3.1). Прибавя се амоняк (т. 3.5), 
докато рН стане 10, и се долива до обем 10 cm3 
(ml) с етанол (т. 3.1). Епруветката се затваря със 
запушалка и се хомогенизира в ултразвукова вана 
за 10 min. Филтрува се през филтърна хартия 
или се центрофугира при 3000 rpm.
5.2. Тънкослойна хроматография
5.2.1. Хроматографската вана се насища с 
подвижна фаза (т. 3.4).
5.2.2. Върху плаката се нанасят по 2 µl от 
стандартните разтвори (т. 3.11) и 2 µl от разтвора 
на пробата (т. 5.1). Хроматограмата се развива на 
тъмно при стайна температура, докато фронтът 
на разтворителя достигне разстояние 15 cm от 
стартовата линия.
5.2.3. Плаката се изважда и се изсушава при 
стайна температура.
5.3. Проявяване на петната
5.3.1. Плаката се разглежда под УВ светлина 
при 254 nm и се отбелязва разположението на 
петната.
5.3.2. Плаката се напръсква с един от след­
ните реактиви:
а) реактив сребърен нитрат (т. 3.16.1);
б) реактив 12-молибденфосфорна киселина 
(т. 3.16.2); нагрява се до 120 °С;
в) разтвор на калиев ферицианид и разтвор 
на ферихлорид (т. 3.16.3).
6. Отчитане на резултатите
Изчислява се Rf стойността на всяко петно.
Сравняват се петната, получени от разтвора 
на пробата, с петната на стандартните разтво­
ри по отношение на: техните R f стойности, 
цвета на петната при УВ облъчване и цвета 
на петната след оцветяване с реактивите за 
напръскване.
Прилага се ВЕТХ, описана в следващия раздел 
(Б), и се сравняват времената на задържане на 
пика (пиковете) на пробата с тези на стандарт­
ните разтвори.
Обобщават се резултатите от ТСХ и ВЕТХ, 
за да се потвърди присъствието на хидрохинон 
и/или неговите етери.
7. Забележки
При описаните условия се наблюдават след­
ните Rf стойности:
Хидрохинон – 0,32
хидрохинон монометилов етер – 0,53
хидрохинон моноетилов етер – 0,55
хидрохинон монобензилов етер – 0,58
Б. ОПРЕДЕЛЯНЕ
1. Област на приложение
Методът се отнася за определяне на хидрохи­
нон, хидрохинон монометилов етер, хидрохинон 
моноетилов етер и хидрохинон монобензилов 
етер в козметични продукти за осветляване на 
кожата.