Държавен вестник, бр. 15, 2007 г., стр. 100

С Т Р .  100
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  15
Член 17
Упражняването на родителската отговор-
ност се определя от правото на държавата по
обичайното местопребиваване на детето. Ако
обичайното местопребиваване на детето се
промени, упражняването се определя от право-
то на държавата на новото обичайно местопре-
биваване на детето.
Член 18
Родителската отговорност, посочена в чл. 16,
може да бъде прекратена или условията за нейно-
то упражняване променени посредством мерки,
взети с оглед прилагането на тази конвенция.
Член 19
1. Валидността на сделка, сключена между
трето лице и лице, което е имало право да действа
като законен представител на детето съгласно
правото на държавата, в която е сключена сдел-
ката, не може да бъде оспорвана и третото лице
не може да бъде подведено под отговорност пора-
ди единственото основание, че лицето не е имало
право да действа като законен представител на
детето според приложимото право, посочено от
разпоредбите на тази глава, освен ако третите
лица са знаели или е трябвало да знаят, че роди-
телската отговорност се определя от това право.
2. Предходната алинея е приложима само
ако сделката е сключена между лица, намира-
щи се на територията на една и съща държава.
Член 20
Разпоредбите на тази глава са приложими
и когато се отнася за право на недоговаряща
държава.
Член 21
1. В тази глава терминът “право” означава
законодателството, което е в сила в дадена дър-
жава с изключение на стълкновителните норми.
2. От друга страна, ако приложимото право
по чл. 16 е това на една недоговаряща държава
и ако стълкновителните норми на тази държа-
ва посочват като приложимо правото на друга
недоговаряща държава, приложимо е именно
правото на втората. Ако правото на тази друга
недоговаряща държава не е приложимо, при-
ложимо право е това, което е посочено в чл. 16.
Член 22
Приложимото право, определено като тако-
ва от разпоредбите на тази глава, може да не се
приложи само ако това прилагане би било в
очевидно противоречие с обществения ред и
като се има предвид висшия интерес на детето.
Глава IV—Признаване и изпълнение
Член 23
 1. Взетите от органите на договаряща дър-
жава мерки се признават по силата на закона
във всички други договарящи държави.
2. Признаване може да бъде отказано:
а. ако мярката е била взета от орган, чиято
компетентност не е произтичала от едно от ос-
нованията, посочени в глава II;
b. ако мярката е била взета в рамките на
съдебен или административен процес, без на
детето да е била предоставена възможност да
бъде изслушано, в нарушение с основните прин-
ципи на замолената държава, освен ако не се е
касаело за спешен случай;
с. по молба на всяко лице, което твърди, че
ако мярката бъде предприета, тя ще наруши
неговата родителска отговорност, без на това
лице да се даде възможност да бъде изслушано,
освен ако не се е касаело за спешен случай;
d. ако такова признаване е в очевидно про-
тиворечие с обществения ред в замолената
държава, имайки предвид висшия интерес на
детето;
е. ако мярката е несъвместима с по-късно
взета мярка в недоговаряща държава, в която
детето има обичайно местопребиваване, кога-
то по-късната мярка подлежи на признаване в
замолената държава;
f. ако не е спазена процедурата, предвиде-
на в чл. 33.
Член 24
Без да се нарушава чл. 23, ал. 1, всяко заин-
тересувано лице може да подаде молба до ком-
петентните органи на договаряща държава да
се произнесат относно признаване или неприз-
наване на мярка, взета в друга договаряща дър-
жава. Процедурата се определя от правото на
замолената държава.
Член 25
Органът на замолената държава е обвързан
с установените факти, въз основа на които ор-
ганът на държавата, в която е взета мярката, е
обосновал своята компетентност.
Член 26
1. Ако мерки, взети в една договаряща дър-
жава и подлежащи на изпълнение в нея, трябва
да бъдат изпълнени в друга държава, при молба
от заинтересувано лице те се обявяват за изпъл-
няеми или регистрирани с цел изпълнение в тази
държава в съответствие с предвидената в зако-
нодателството є процедура.
2. Всяка договаряща държава прилага прос-
та и бърза процедура за обявяване на мерките
за изпълняеми или регистрирани с цел изпъл-
нение.
3. Обявяването на мерките за изпълняеми
или регистрирани с цел изпълнение може да
бъде отказано само по една от причините, посо-
чени в чл. 23, ал. 2.
Член 27
Преразглеждане по същество на взетата
мярка не се прави от органа на замолената дър-
жава, освен ако това не е необходимо за прила-
гането на разпоредбите в предходните членове.
Член 28
Мерките, взети в една договаряща държа-
ва и обявени за изпълняеми или регистрира-
ни с цел изпълнение в друга договаряща дър-
жава, се изпълняват в последната държава,