Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 64

СТР.  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
По-малките язовири извън посочените язови­
ри в Приложение № 1 към чл. 13, т. 1 от Закона 
за водите по райони за басейново управление 
са, както следва: 
· Дунавски район – 724 броя с приблизителен 
завирен обем от 444 млн. м3;
· Черноморски район – 513 броя с прибли­
зителен завирен обем от 424 млн. м3;
· Източнобеломорски район – 1068 броя с 
приблизителен завирен обем от 523 млн. м3;
· Западнобеломорски район – 431 броя с 
приблизителен завирен обем от 46 млн. м3.
По данни на Европейската агенция за 
околна среда броят на язовирите в други ев­
ропейски страни е следният: Испания – около 
2000, Турция – 610, Англия и Италия – по 570, 
Франция – 550, Норвегия – 364, и Швеция – 190.
2.2.1.1. Питейно-битово водоснабдяване
От комплексните и значими язовири с пи­
тейно-битово предназначение са: Искър, Бели 
Искър, Среченска бара, Христо Смирненски, 
Йовковци, Тича, Камчия, Ясна поляна, Асе­
новец, Боровица, Студена и Дяково. Техният 
общ завирен обем е 1499,1 млн. м3 или 22 % от 
общия обем на комплексните язовири. 
За целогодишното осигуряване на качествена 
питейна вода към тях са построени пречиства­
телни станции, с изключение на пречиства­
телната станция за питейното водоснабдяване 
на гр. Сливен към яз. Асеновец, която не е 
довършена. Също така действащите микросита, 
озонаторна станция и последващо хлориране 
на Пречиствателна станция за питейни води 
(ПСПВ) Преслав не позволяват задържането на 
органичната материя и окислените форми на 
желязо и манган от водите на яз. Тича поради 
непредвидени пясъчни филтри. От частичен или 
пълен ремонт се нуждаят и другите пречиства­
телни станции за питейни води.
Изпълнителната агенция по околна среда 
контролира качеството на водите на около 
100 други язовира, 47 от които са с добри 
показатели. След изграждането на пясъчни 
филтри и използването на подходящи реаген­
ти е възможно използването на водите им за 
питейно-битово водоснабдяване целогодишно. 
Това би станало и с други 13 язовира, ако се 
окаже икономически изгодно изграждането на 
санитарно-охранителни зони и използването на 
пречиствателни съоръжения за питейни води 
(яз. Вълчовец, Троян, Крушовица, Съединение, 
Раднево, Пчелина и др.). 
Допълнителни изследвания е необходимо да 
се направят за 39 язовира с цел да се прецени 
технологията на пречистване. Например язовир 
Тракиец за водоснабдяването на гр. Хасково 
съдържа завишено съдържание на желязо и 
азотни съединения. Потенциални питейни 
водоизточници за гр. София са яз. Панчарево, 
чиито води помпажно могат да постъпят на 
действащата ПСПВ Панчарево, и яз. Огняно­
во, след изграждане на санитарно-охранителна 
зона и ПСПВ Огняново. С включването на яз. 
Огняново във водния баланс на столицата ще 
се осигури трети самостоятелен водоизточник 
след язовирите Искър и Бели Искър, което има 
и стратегическо значение.
Съществуват и язовири, като яз. Овчарица, 
които се ползват за охлаждане и риборазвъждане, 
които не са подходящи за питейно-битово цели.
2.2.1.2. Напояване
По данни на „Напоителни системи“ ЕАД в 
напоителните системи са включени следните 
държавни язовири:
· комплексни язовири по чл. 13, т. 1 от За­
кона за водите – 22 бр.
· напоителни язовири – 146 бр.
Общо за страната изградените ретензионни 
язовири за предпазване от вредното въздейст­
вие на водите са 15 броя, които се поддържат 
от следните клонове на „Напоителни системи“ 
ЕАД: Плевен (9 броя), Шумен (2 броя) и по 1 
брой от Велико Търново, Видин, Враца и София.
Съгласно чл. 19 от Закона за водите всички 
водностопански системи на територията на 
общините, които не са включени в активите 
на търговските дружества и сдруженията за 
напояване, са публична общинска собственост. 
Тези съоръжения може да бъдат предоставени 
за ползване и собственост на сдружения за 
напояване след тяхното учредяване. В съответ­
ствие със Закона за сдруженията за напояване 
са регистрирани 90 сдружения за напояване.
Към 1992 г. хидромелиоративният фонд е 
обхващал общо 12,5 млн. дка земи – 9 млн. дка 
напоителни системи – собственост на държа­
вата, стопанисвани понастоящем от държавни 
дружества „Напоителни системи“ – ЕАД, „Зе­
минвест“ – ЕАД, „Хидромелиорации – Сев­
лиево“ – ЕАД, и 3,5 млн. дка собственост на 
бившите ТКЗС.
Фондът – собственост на бившите ТКЗС, 
понастоящем е публична общинска собственост.
2.2.1.3. Хидроенергетика
Почти всички хидроенергийни системи в стра­
ната са проектирани, изградени и се експлоати­
рат като комплексни хидротехнически системи, 
които задоволяват нуждите извън енергетиката 
на всички водоползватели и водопотребители 
(напояване, питейно-битово и промишлено водо­
снабдяване, рекреация, рибовъдство) съобразно 
възможностите на всяка една система.
Големите хидроенергийни системи са в 
състояние да осигурят по проектни данни над 
3 млрд. м3 планински води.
През последните 15 – 20 години се наблюдават 
катастрофално сухи или многоводни години. 
Хидроенергийните водохранилища посредством 
3,50 млрд. м3 общ завирен обем притъпяват тази 
неравномерност на 4,4 млрд. м3 отток. Едновре­
менно с това от хидроенергийните комплекси се 
доставят в дефицитните райони над 380 млн. м3 
води от трансграничните реки. 
ВЕЦ обработват средно (в зависимост от 
годината) между 11 и 22 млрд. м3 вода. В за­
висимост от водността на годината варира и 
електропроизводството. Най-висока стойност 
то е достигнало през 2005 г. – 4336 GWh. 
Общата мощност от каскади и големи ВЕЦ 
е 2844,81 MW, като само в Източнобеломорския 
район тя е 2583,50 MW.