Държавен вестник, бр. 67, 2000 г., стр. 5

Б Р О Й  67
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
но Инструкцията за установяване и картиране
на типовете горски месторастения (биотопи) и
определяне на бъдещия състав на дендроцено-
зите (обн. във ведомствена книжка през 1983 г.).
Чл. 17. (1) Основните показатели за опреде-
ляне на типа месторастене са почвеното богат-
ство и овлажняване и характерната индикатор-
на растителност.
(2) Данни за почвата при определяне на типа
месторастене на земи и гори с площ до 2 ха,
които не са включвани в лесоустроствени про-
екти, се получават чрез направа на копки с
дълбочина, обхващаща хумусно-акумулутивния
хоризонт. При необходимост проби могат да се
вземат и от следващия по ред почвен хоризонт.
(3) За площи по ал. 2 с големина над 2 ха се
залагат почвени профили, които се разполагат
на преобладаващите изложения и форми на
терена. Образците за анализ се взимат по гене-
тични хоризонти, след което се описват.
(4) За индикатори се използват характерни-
те за района дървесна, храстова и тревна расти-
телност.
Чл. 18. (1) Почвеното богатство се преценя-
ва косвено по показателите дълбочина на поч-
вата, мощност на хумусния хоризонт, каменли-
вост на почвата, механичен състав и почвооб-
разуващи скали (приложение № 4).
(2) Степента на почвеното богатство се опре-
деля съгласно приложение № 5 и се означава с
главни букви от латинската азбука—А, В, С и D.
Чл. 19. (1) Почвеното овлажняване се пре-
ценява на терена по косвен път по елементите
на релефа—изложение, наклон на терена и
форма на терена (приложение № 6).
(2) Степента на почвено овлажняване се оп-
ределя съгласно приложение № 7 и се означава
с цифри—0, 1, 2, 3, 4.
Чл. 20. Типът месторастене се обозначава с
комбинация от букви (А, B, С, D), показваща сте-
пентта на почвеното богатство, и индекс от циф-
ри (0, 1, 2, 3, 4), показващ влажността на почвата.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
ИЗБОР НА ДЪРВЕСНИ И ХРАСТОВИ ВИДО-
ВЕ ЗА ЗАЛЕСЯВАНЕ И ТИПОВЕ ГОРСКИ
КУЛТУРИ
Раздел I
Избор на дървесни и храстови видове
за залесяване
Чл. 21. (1) Залесяването се извършва с дър-
весни и храстови видове, които осигуряват ус-
тойчиво развитие на новосъздадените гори, опаз-
ват и увеличават биологичното разнообразие.
(2) Конкретният избор на видовете за залеся-
ване се извършва след комплексна преценка на:
1. поставената цел на залесяването;
2. условията на месторастенето;
3. биологичните особености и екологичните
изисквания на видовете;
4. резултатите и оценката от досегашната
залесителна дейност;
5. биологическите взаимоотношения и рас-
тежни особености на дървесните и храстови-
те видове.
Чл. 22. (1) Дървесните и храстовите видове
за залесяване са главни и съпътстващи.
(2) Главни видове са тези, които осигуряват
трайно постигането на поставената основна
задача на определената категория залесяване.
(3) Съпътстващи видове са тези, които под-
помагат растежа и развитието на главните.
Чл. 23. При залесявания за производство на
дървесина с предимство се използват бързорас-
тящи и устойчиви в екологично и санитарно
отношение видове и такива, даващи специална
дървесина и други ценни суровини.
Чл. 24. (1) При залесявания на защитни гори
в зависимост от конфигурацията на терена се
използват следните видове:
1. в леглата на реките с дълбоки влажни и
свежи почви—бързорастящи дървесни видове
(тополи, елши, чинари, ясени, върби и др.);
2. в бреговите и извънбреговите земи, които
имат по-плитки и сухи почви—по-невзискател-
ни към дълбочината, богатството и влажност-
та на почвата сухоустойчиви видове (черен бор,
елдарски бор, брутски бор, алепски бор, атлас-
ки и ливански кедри, айлант, бяла акация, лю-
ляк, мъждрян и др.).
(2) За полезащитните горски пояси се изпол-
зват бързорастящи и в същото време дълговеч-
ни, ветроустойчиви, снегоустойчиви и сухоустой-
чиви дървесни видове, каквито са: местни дъбо-
ве, ясени, червен дъб, сребролистна липа и др.
(3) На стабилизирани пясъчни земи се из-
ползват морски бор, черен бор, бяла акация,
тамарикс, айлант, аморфа и др.
(4) За противопожарни пояси се използват
предимно широколистни видове с по-дебела
кора, като цер, ясен, явор, благун, тополи, липи,
конски кестен, летен дъб и др.
Чл. 25. При ландшафтните залесявания се
използват с предимство дървесни и храстови
видове и форми с ценни декоративни качества.
Чл. 26. За производство на биомаса се изпол-
зват с предимство бързорастящи видове—топо-
ли, върби, пауловня, каталпа, евкалипти и др.
Чл. 27. За производство на коледни елхи се
използват бял бор, черен бор, обикновена ела,
смърч, кавказка ела, дугласка и др.
Чл. 28. (1) Съобразно природните условия на
залесяваните земи и биологичните и екологич-
ните изисквания на дървесните и храстовите ви-
дове изборът на видовете за залесяване се извър-
шва по типове месторастене в съответствие с
горскорастителното райониране на страната.
(2) При залесяванията се предпочитат мест-
ните дървесни и храстови видове, интродуцира-
ни видове, показали положителни резултати
след продължително изпитване и “натурализи-
рани” видове (приложение № 8).
(3) Освен видовата рамка при залесяванията
се използват проучените и отделените подвидо-
ве, екотипове, биотипове и сортове (култивари) с
ценни дървопроизводителни, противоерозионни
и озеленителни качества, показващи екологично
съответствие с условията на месторастенето.
Чл. 29. При избора на видове за залесяване
в промишлени райони, където въздухът е за-
мърсен с пепел, сажди и отровни газове (серен