Държавен вестник, бр. 66, 2024 г., стр. 51

БРОЙ  66	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  51   
за конституционност, разпоредбата следва 
да се разглежда не само като елемент в 
цялостната конституционна архитектура на 
съдебната власт, но и с оглед на качество­
то є на учредяваща конституционен орган 
(чл. 130, ал. 4, изр. първо) и на овластяваща 
обикновено Народно събрание (чл. 130, ал. 4, 
изр. второ) конституционна норма. Като 
учредяваща норма тя съдържа условията за 
създаването на държавен орган с конкретни 
публичноправни функции – прокурор с тясна 
субектна специализация, на когото са предос­
тавени изчерпателно посочени правомощия 
да разследва и да поддържа обвинение пред 
съд в случаи на извършено престъпление 
от главния прокурор или негов заместник. 
Като овластяваща конституционна норма тя 
предоставя на законодателя, при преценка по 
целесъобразност, да уреди на законово ниво 
реда за избор и назначаването на този орган. 
С оглед на принадлежността на регули­
раната материя към сферата на правозащит­
ната функция на държавата, осъществявана 
от органи на съдебната система, конститу­
ционните параметри на учредяването и на 
овластяването следва да бъдат съобразени с 
конституционните принципи, на които се ос­
новава тази власт и спрямо които са устрое­ни 
нейните органи и техните правомощия. Само 
така разглежданата разпоредба би могла да 
изпълнява адекватно ролята си на юридиче­
ска основа на законотворчеството и да зададе 
коректен конституционен мащаб, като остави 
пространство за нормативно развитие, в кое­
то да се вмести дискреционната свобода на 
законодателя при създаване на уредбата на 
законово ниво (Определение № 1 от 2021 г. 
по к.д. № 2/2021 г.).
С оглед на обстоятелството, че изречение 
първо на ал. 4 на чл. 130 учредява нов орган в 
системата на прокуратурата, Конституционни­
ят съд следва да провери доколко изискванията 
към съдържанието на такава разпоредба са 
изпълнени. Приложимият стандарт при про­
верката за конституционност следва да оцени 
зачитането на основната конституционна за­
дача на прокуратурата и способите за нейната 
реализация (чл. 127, т. 1 – 6). В практиката 
на съда е прието, че законодателят разполага 
с дискреционна власт да създава специализи­
рани структури в съдебната власт с оглед на 
нуждите и целите на държавната наказателна 
политика, стига да остане в рамките, зададени 
от Великото Народно събрание в Основния 
закон като устройствени и организационни 
принципи на съдебната власт (Решение № 6 
от 2018 г. по к.д. № 10/2017 г. и Решение № 7 
от 2022 г. по к.д. № 9/2022 г.). В този смисъл 
създаването на прокурор по разследването на 
главния прокурор или негов заместник като 
специализиран прокурорски орган в рамките 
на прокуратурата на конституционно ниво 
самò по себе си е допустимо и не надхвърля 
границите на предоставената на Народното 
събрание свобода. 
Специфичната задача на прокуратурата да 
следи за спазване на законността предопределя 
мястото є в системата на баланс и взаимо­
действие с другите власти (Решение № 11 от 
2020 г. по к.д. № 15/2019 г.). Конституцията 
в чл. 127 съдържа изчерпателно изброяване 
на допустимите способи, които очертават 
конституционните граници на дейността на 
прокуратурата и чрез които тя реализира 
съответната част от правозащитната функция 
на държавата (Решение № 8 от 2005 г. по к.д. 
№ 7/2005 г.). За да е конституционосъобразна 
дейността на прокуратурата, трябва да е в 
синхрон и да не противоречи до степен на 
отрицание на способите, които са лимитира­
ни и точно формулирани в Конституцията. 
Конституционно недопустима е нормативна 
уредба, която ограничава конституционно зак­
репените способи, предоставени от Великото 
Народно събрание на прокуратурата, ако това 
води до ограничаване на възможността є да 
следи за спазване на законността (Решение 
№ 7 от 2004 г. по к.д. № 6/2004 г.). 
Когато Народното събрание упражнява нор­
мотворческата си компетентност, то не може 
да създава по отношение на прокуратурата 
способи, съответно правомощия, различни 
или надхвърлящи в съдържателен аспект 
установените от Великото Народно събрание 
рамки, тъй като това би било в противоречие 
с уредбата на способите, закрепени в чл. 127 
от Конституцията. Народното събрание също 
така не може и да създава орган в системата 
на прокуратурата, на когото да предостави 
толкова стеснени способи и правомощия, че 
да ограничава възможността му да изпълнява 
основната задача да следи за спазването на 
законността. Следователно, когато Народното 
събрание действа като законодател или като 
производна учредителна власт, не може да 
излиза извън границите, заложени в Основ­
ния закон, относно уредбата на задачата на 
прокурорските органи и способите за нейното 
осъществяване. Това се отнася и за прокурора, 
разследващ главния прокурор, тъй като както 
всеки друг прокурор той следва не само да 
е обвързан с конституционния императив, 
но и да може да упражнява възложената му 
компетентност.
Анализът на разпоредбата на чл. 130, ал. 4, 
изр. първо от Конституцията, предвиждаща, 
че „главният прокурор или негов заместник 
[….] се разследва и обвинението се поддържа 
пред съда от прокурор“, показва, че на този 
специализиран прокурорски орган са предос­
тавени два от общо шестте конституционни 
способа, предвидени при осъществяване на