Държавен вестник, бр. 49, 2010 г., стр. 10

СТР.  10	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
мандат за укрепване координацията в областта 
на закрилата на детето. На местно равнище 
бяха създадени отдели „Закрила на детето“ с 
основна задача по управление на конкретни 
случаи, прилагане на мерки за закрила на 
детето и провеждане на консултации с деца и 
семейства. През 2008 г. Народното събрание 
прие нова Стратегия за детето 2008 – 2018 г. 
като основен рамков политически документ. 
Деинституционализацията на децата, настане­
ни в специализирани институции, е основен 
приоритет на правителството. Държавната 
агенция за закрила на детето отговаря за коор­
динирането и методичните насоки. През март 
2010 г. Министерският съвет прие Национална 
стратегия „Визия за деинституционализация 
на децата в България“. 
2.5. Прегледът на данните от 2001 г. насам 
сочи, че броят на децата в специализирани 
институции е намалял с 42,3%. В края на 
2009 г. 7587 деца са били настанени в общо 
137 специализирани институции. Сега в 
страната има единайсет нови видове алтер­
нативни социални услуги в общността за 
деца и младежи. 
2.6. Идентифицирани са приоритетните 
области на действие за по-нататъшно кон­
солидиране и повишаване ефективността на 
системата за закрила на детето. Независимо 
от постигнатия напредък алтернативните соци­
ални услуги не могат да отговорят адекватно 
на съществуващите потребности. Необходи­
ми са допълнителни усилия за стимулиране 
развитието на приемната грижа. През 2009 г. 
отделите „Закрила на детето“ са работили 
по 1539 случаи на деца, които са станали 
жертви на насилие – брой, по-висок от този 
за предходни периоди.  Според ограничено 
проучване, проведено през 2007 г. от Инсти­
тута по социални дейности и практики сред 
деца, лишени от родителски грижи, 43% от 
децата, настанени и живеещи в институции, 
в интервютата твърдят, че в дома, в който 
живеят, съществува насилие сред децата. 
2.7. Функционалният анализ на системата 
за закрила на детето в България през 2007 г., 
проведен с подкрепата на УНИЦЕФ, показа 
несъответствия във функциите на различните 
организационни звена. Проучването устано­
ви, че капацитетът на отделите „Закрила на 
детето“ трябва да бъде укрепен допълнително 
във връзка с функциите и правомощията им 
по закон. Механизмите на взаимодействие и 
отнасяне на случаи между отделните органи 
за закрила на детето също се нуждаят от 
усъвършенстване. Установяването на ефек­
тивна система за благосъстояние на децата 
в дългосрочен план изисква подобряване на 
връзките между системата за закрила на детето 
и останалите социални сектори, включително 
образованието и здравеопазването, в съот­
ветствие със задълженията им на органи за 
социална закрила съгласно законодателството. 
2.8. Постигнат е напредък по отношение 
на административната децентрализация. Въп­
реки това при едно проучване, проведено 
от УНИЦЕФ през 2007 г., се установи, че 
няколко общини не разполагат с достатъчен 
капацитет  да продължат реформата на ин­
ституциите за настаняване на деца или да 
развиват алтернативни социални услуги в 
общността. Структурните фондове и Фондът 
за сближаване на ЕС, които се отвориха 
за общините и областните администрации, 
създават възможност за укрепване на мест­
ните системи и подкрепа за прилагането на 
политики и местни стратегии. Малките и 
средноголемите общини изпитват по-големи 
трудности при достъпа до финансиране за 
развитие на адекватни услуги, което от своя 
страна води до неравномерно развитие на 
социалните услуги за деца в общността и до 
ограничаване достъпа на деца и семейства до 
социални услуги. 
2.9. Вторият доклад на правителството 
относно прилагането на Конвенцията за 
правата на детето бе представен на Коми­
тета по правата на детето. В него е отразен 
същественият напредък, постигнат от прави­
телството в утвърждаването и закрилата на 
правата на детето, и са очертани оставащите 
предизвикателства. 
2.10. Световната финансова криза също 
оказва съществено и нарастващо въздействие 
върху страната. Правителството отчита спад в 
икономическия растеж до 4,7 % за 2009 г. Ефек­
тивното използване на публичните финанси 
за социална закрила на най-уязвимите части 
от населението и инвестирането в човешки 
капитал стават все по-важни приоритети. 
Част III. Предходно сътрудничество и из­
води 
3.1. Целите на предишната програма бяха 
съсредоточени върху социалната политика и 
застъпничеството, наблюдение на спазването 
на правата на детето и развитие и закрила на 
децата и младите хора. 
3.2. Прог рамата за сът рудничество 
2006 – 2009 г. беше първата подобна про­
грама между УНИЦЕФ и правителството 
на България. Основната є цел беше оказва­
не на подкрепа за реализиране на визията 
на правителството за 2010 г. Програмата в 
страната подкрепя също така и усилията на 
правителството да гарантира на всички деца 
в България, че ще растат здрави, образовани, 
информирани, социално активни и отговорни 
в безопасна, даваща възможности и оказваща 
подкрепа семейна и обществена среда, и че 
могат да се чувстват сигурни в развитието си 
като млади хора. В резултат от междинния