Държавен вестник, бр. 95, 2016 г., стр. 93

БРОЙ  95	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  93  
7.2. Други съображения относно използва-
нето на заземители, замонолитени в бетона на 
фундамента
Когато фундаментът на сградата е предвиден 
да минимализира загубите на топлинна енергия 
чрез изолирането му, използвайки нетокопро-
водими материали, или когато във фундамента 
са приложени мерки за защита срещу вода, 
например използване на пластмасови листове с 
дебелина повече от 0,5 mm, тогава ефектът на 
заземяването с вграден в бетона на фундамента 
заземител не би било ефективно. В такива случаи 
благоприятният ефект на металната арматура 
може да бъде използван за защитна връзка за 
изравняване на потенциалите, а за целите на 
заземяването трябва да се използва друг заземи-
тел, например допълнителен заземител, вграден 
под изолирания фундамент, заземителна уредба, 
разположена около сградата, или фундаментни 
заземителни електроди, вкопани в почвата.
7.3. Конструкция на замонолитени в бетон 
фундаментни заземителни електроди
7.3.1. Когато бетонните фундаменти нямат 
метална арматура, заземителните електроди, 
вграждани в бетона на фундамента, трябва 
да бъдат съобразени с вида и размерите на 
фундамента. Препоръчват се един или повече 
взаимосвързани затворени контури (кръгли или 
правоъгълни) с размери до 20 m.
7.3.2. За да се избегне вграждането на заземи-
теля в бетона на дълбочина, по-малка от 5 cm, 
спрямо почвата, трябва да се използват подхо-
дящи средства за постигане на разстояние от 
позиционирането на заземителя до проводниците 
над земята. Когато за заземителни електроди се 
използват шини, те трябва да бъдат закрепени по 
ръба, за да се избегнат пространства без бетон 
под шината. Когато има арматура, проводниците 
трябва да бъдат закрепени за нея на разстояния 
не по-големи от 2 m. Връзките трябва да се 
изпълняват съгласно т. 2.3.2. Използването на 
блокиращи се връзки трябва да се избягва.
7.3.3. Заземителят, замонолитен в бетона на 
фундамента, трябва да има най-малко един извод 
за всеки бетонов елемент на сградата, даващ въз-
можност за свързване към електрическата уредба 
на сградата, например към главната заземител-
на клема, или трябва да завършва в специална 
свързваща клема, вградена на повърхността на 
бетона. В точката на свързване изводът трябва 
да е достъпен за целите на поддържането и за 
измерване.
Когато за сградите има специални изисквания 
относно информационните технологии, може да 
са необходими повече изводи на вградения във 
фундамента заземител.
За свързвания, разположени извън бетона 
на фундамента, преминаващи през почвата, 
трябва да се отчита възможността за корозия за 
стоманените проводници (виж т. 7.4). За такива 
свързвания се препоръчва да влизат в бетона в 
границите на сградата или ако са навън, да са 
на подходяща височина над нивото на земята.
7.3.4. За минимални напречни сечения на 
заземителните електроди, включително изво-
дите от тях, се прилагат стойностите, посочени 
в таблица П7.1. Свързванията трябва да са на-
деждни и да са със съответстващи електрически 
характеристики.
7.3.5. Металната арматура на фундаментите на 
сградите може да се използва като заземител, ако 
отговаря на условията в т. 2.3.2. За изпълнение 
на връзки чрез заваряване се изисква разреше-
ние на отговорното лице за проектирането на 
строителните конструкции на база анализи на 
строежа. Връзките, изпълнени само чрез уви-
ване на стоманени жици, не са подходящи за 
целите на защитата, но може да са достатъчни 
за целите на електромагнитната съвместимост 
за информационните технологии. Предварително 
напрегната арматура не трябва да се използва 
като заземител.
Когато за арматура се използват заварени 
решетки от метални пръти с малък диаметър, 
е възможно те да се използват като заземители, 
при условие че са надеждно свързани в повече 
от една различни точки с извода или с други 
части на електрода, така че да имат най-малко 
същото напречно сечение, изисквано в таблица 
П7.1. Минималният диаметър на единичен мета-
лен прът от такава решетка трябва да бъде 5 mm 
при най-малко четири свързвания между извода 
и решетката в няколко точки за всяка решетка.
7.3.6. Свързването на заземителните електроди 
не трябва да минава над връзките между раз-
лични части на големи фундаменти. На такива 
места трябва да се монтират подходящи меки 
съединители извън бетона, за да се осигурят 
необходимите електрически съединения.
7.3.7. Заземителните електроди, замонолитени 
в бетона на единични опорни фундаменти (на-
пример за изграждане на големи зали), трябва 
да се свързват със заземителните електроди, 
замонолитени в другите фундаменти, чрез из-
ползване на подходящи заземителни проводници.
7.4. Възможни корозионни проблеми за други 
външни заземителни уредби извън вградените в 
бетона на фундамент
7.4.1. Трябва да се отчита фактът, че обик-
новената стомана без покритие или горещо 
поцинковане, вградена в бетона, има електро-
химичен потенциал, равен на този на медта, 
вкопана в почвата. Следователно съществува 
опасност от електрохимична корозия с други 
заземители, направени от стомана и вкопани 
в почвата близо до фундамента и свързани със 
заземителя, вграден в бетона на фундамента. 
Този ефект може да се наблюдава при усилени 
фундаменти на големи сгради.
7.4.2. Никакъв стоманен заземител не трябва 
да се разполага в почвата в близост до бетона на 
фундамента с изключение на заземителни елек-
троди, изработени от неръждаема стомана или 
добре защитени чрез подходяща предварително 
направена защита срещу влага. Горещопоцин-
кованото покритие, защита чрез боя или други 
подобни материали не е достатъчно за целта. 
Допълнителни заземители около и близо до та-
кива сгради трябва да са изработени от материал, 
различен от горещопоцинкована стомана, за да 
се осигури достатъчен експлоатационен период 
на тази част от заземителната уредба.