Държавен вестник, бр. 61, 2025 г., стр. 190

СТР.  190	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
МОТИВИ
за връщане за ново обсъждане в Народното 
събрание на разпоредби от Закона за изме­
нение и допълнение на Закона за здравното 
осигуряване, приет от 51-вото Народно съб­
рание на 17 юли 2025 г.
Уважаеми народни представители,
Не отричам правото на законодателя 
по целесъобразност да определя условията, 
при които ще се реализира задължителното 
здравно осигуряване като система и основно 
право. Принципно подкрепям и законови­
те мерки, които насърчават по-ефективно 
планиране на средствата за финансиране на 
медицинската помощ и тяхното подходящо 
разпределение. В същото време, считам че 
това е допустимо само ако не води до резул­
тат, който противоречи на Основния закон.
С § 5 от приетия Закон за изменение и 
допълнение на Закона за здравното осигу­
ряване (ЗИДЗЗО) се правят допълнения на 
чл. 59 ЗЗО, посредством които императивно 
се установява изрична задължителност на 
стойностите, определени по реда на закона 
за бюджета на НЗОК за съответната година. 
Задължителността на тези стойности ще е 
както по отношение на съдържанието на до­
говорите за оказване на медицинска помощ, 
сключени между директорите на Районната 
здравноосигурителна каса (РЗОК), така и ди­
ректно спрямо изпълнителите на медицинска 
помощ по чл. 59, ал. 1 (съгласно § 5, т. 1 in 
fine). Това ще се отрази и на покритието на 
медицинската помощ по чл. 55, ал. 2, т. 2 ЗЗО, 
достъпът до която е гарантиран от Нацио­
налната здравноосигурителна каса (НЗОК). 
Съгласно новата ал. 7а на чл. 59 НЗОК ще 
заплаща „на изпълнителите на медицинска 
помощ в рамките на стойностите, опреде­
лени в договорите по ал. 1 и в съответствие 
с целевите средства в закона за бюджета на 
НЗОК за съответната година, като се отчита 
и делът на резерва при решение на надзорния 
съвет на НЗОК по чл. 15, ал. 1, т. 7“. Извън 
така създаденото основание за заплащане 
остава тази медицинска помощ, която макар 
и да спада към гарантирания от бюджета на 
НЗОК пакет, би довела до надвишаване на 
заложените максимални обеми и стойности 
за съответното лечебно заведение. По този 
начин от прогнозни тези обеми и стойности 
се превръщат в императивни с фикси­
ран максимум (Решение № 6 от 2024 г. по
к. д. № 15/2023 г.). 
Считам, че чрез законово закрепеното 
задължение на НЗОК да заплаща медицин­
ска помощ на изпълнителите в рамките на 
стойностите, определени в договорите между 
директорите на РЗОК и изпълнителите на 
медицинска помощ, законодателят лимитира 
заплащането на медицинска помощ за кон­
кретен изпълнител, чийто израз в крайна 
сметка ще бъде ограничаване на достъпа 
на пациентите. Законодателят не въвежда 
изрично абсолютна забрана за заплащане 
на медицинска помощ на осигурените, но 
на практика поставя абсолютно условие за 
заплащането є, което е насочено към кон­
кретния изпълнител, а именно: да не бъде 
надвишен лимитът на договорите по чл. 55 
ЗЗО. Така законодателят установява като 
критерий за предоставяне на медицинска 
помощ достигането на определените в до­
говорите лимити и обеми. Това директно 
поставя определени здравноосигурени лица 
в несигурно положение от гледна точка на 
възможността да се лекуват в лечебното 
заведение, което са избрали. По този начин 
за предоставянето на медицинска помощ 
ще е от значение освен реалната нужда, но 
и перспективата дали ще бъде надхвърлен 
установеният финансов лимит. Така, ограни­
чавайки възможността изпълнителите да 
извършат медицинска услуга, когато същата 
попада извън установените лимити, се засяга 
конституционното право на здравно осигу­
ряване по чл. 52, ал. 1 от Конституцията.
С Решение № 6 от 2024 г. по к. д. № 15/2023 г. 
Конституционният съд (КС) обяви за проти­
воконституционна разпоредбата на чл. 55а, 
ал. 2 ЗЗО, която регламентира забрана за 
НЗОК да заплаща за оказана от лечебните 
заведения медицинска помощ в нарушение 
на посочените в техните договори по чл. 59, 
ал. 1 обеми и стойности. В решението си 
конституционната юрисдикция изрично 
подчертава, че [в]ъвеждането на лимити на 
отделните лечебни заведения не може да намали 
броя на пациентите (и разходите за лечение­
то им), а само ги пренасочва от едно лечебно 
заведение, което е изчерпало определения му 
административно лимит, към друго, което не 
е. Ето защо лимитите на извършваната от 
изпълнителите на медицинска помощ дейност 
не представляват мярка, която води до огра­
ничаване разходите на НЗОК или до тяхното 
по-добро планиране. Според КС избраният от 
законодателя модел на здравно осигуряване 
не позволява върху здравноосигурените лица 
да се вменява една допълнителна и нетипична 
задача […] да се съоб­разяват и да допринасят 
за стриктното спазване на иначе прогнозните 
финансови разчети на НЗОК, като правят из­