Държавен вестник, бр. 59, 2016 г., стр. 108

СТР.  108	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  59
това е работодателят, то в служебните право­
отношения това е органът по назначението. 
Съдът намира, че е без значение за конкрет­
ния служител дали тази тежест е в полза на 
работодателя, или в полза на обществото, 
каквито мотиви са развити към наредбата. 
Европейското законодателство в областта на 
изискванията за безопасност и здраве при 
организацията на работното време въвежда 
специално условие при специфични дейности, 
каквито са тези на полицията, безопасността 
и здравето на работниците да се осигурят във 
възможно най-висока степен в светлината 
на целите на Директива 89/391/ЕИО – чл. 2, 
т. 2, предложение второ от нея – въвеждане 
на мерки за насърчаване на подобрения на 
здравословни условия на труд. Противоречието 
с целта на закона води до незаконосъобразност 
на разпоредбата на чл. 26, ал. 2 от наредбата 
и е самостоятелно основание по смисъла на 
чл. 146, т. 5 АПК за отмяната є.
По искането в първата жалба да се задължи 
министърът на вътрешните работи да регла­
ментира в рамките на оспорения подзаконов 
нормативен акт полагането на нощен труд 
от служителите по чл. 142, ал. 1, т. 1 ЗМВР: 
Безспорно е, че подобна регламентация в 
наредбата липсва. Това обаче не би могло 
да се квалифицира като мълчалив отказ по 
смисъла на чл. 58, ал. 1 АПК. Не би могло 
да се квалифицира и като бездействие по 
смисъла на чл. 257 АПК, тъй като издаването 
на подзаконови нормативни актове не попада 
в приложното поле на раздел II от глава пет­
надесета на АПК. Ето защо съдът намира, 
че липсва предмет, годен да бъде обект на 
съдебен контрол. Жалбата в тази є част е про­
цесуално недопустима в хипотезата на чл. 159, 
т. 1 във връзка с чл. 196 АПК и следва да се 
остави без разглеждане, а образуваното въз 
основа на нея съдебно производство подлежи 
на прекратяване.
С оглед изхода на делото и направените 
искания за присъждане на разноски следва 
ответната страна да заплати на жалбопода­
телите направените разноски за държавна 
такса, такса за обнародване в „Държавен 
вестник“ и адвокатски хонорар, както следва: 
на сдружение „Синдикален Алианс Сигурност 
в МВР“ – 10 лв. На сдружение „Синдикат на 
служителите в МВР“ – 510 лв. На сдружение 
„Синдикална федерация на служителите в 
Министерството на вътрешните работи“ само 
внесената такса за обнародване от 20 лв. и 
заплатената държавна такса от 10 лв. – общо 
30 лв. Без уважение следва да се остави 
искането є за плащане на адвокатско възна­
граждение, тъй като в представения договор 
за правна помощ на л. 67 от делото е впи­
сана само платена сума от 700 лв., без да е 
отразен начинът на плащане – в брой или по 
банкова сметка. Липсата на отразяване на 
всички данни във връзка с плащането води 
до неговата недоказаност.
Водим от гореизложеното и на основание 
чл. 193 АПК, Върховният административен 
съд, четвърто отделение,
Р Е Ш И :
Отменя по жалби, подадени от сдружение 
„Синдикален Алианс Сигурност в МВР“, сдру­
жение „Синдикат на служителите в МВР“ и 
сдружение „Национален синдикат на пожарни­
карите и спасителите – Огнеборец“, сдружение 
с нестопанска цел „Синдикална федерация на 
служителите в МВР“ и от Добромир Василев 
Добрев, разпоредбата на чл.  26, ал. 2 и § 6 
от заключителните разпоредби на Наредба 
№ 8121з-592 от 25.05.2015 г. за реда за органи­
зацията и разпределянето на работното вре­
ме, за неговото отчитане, за компенсирането 
на работата извън редовното работно време, 
режима на дежурство, времето за отдих и по­
чивките на държавните служители, издадена 
от министъра на вътрешните работи.
Отхвърля жалбите срещу същата наредба 
в останалата им част.
Оставя без разглеждане искането на сдру­
жение „Синдикален Алианс Сигурност в 
МВР“, сдружение „Синдикат на служителите в 
МВР“ и сдружение „Национален синдикат на 
пожарникарите и спасителите – Огнеборец“ 
да бъде задължен министърът на вътрешните 
работи да регламентира в рамките на Наред­
ба № 8121з-592 от 25.05.2015 г. полагането на 
нощен труд от служителите по чл. 142, ал. 1, 
т. 1 ЗМВР.
Прекратява производството по адм.д. 
№ 7493 от 2015 г. на Върховния администра­
тивен съд, четвърто отделение, в тази му част.
Осъжда Министерството на вътрешните 
работи да заплати на сдружение „Синдикален 
Алианс Сигурност в МВР“ сумата 10 лв.
Осъжда Министерството на вътрешните 
работи да заплати на „Синдикат на служи­
телите в МВР“ 510 лв.
Осъжда Министерството на вътрешните 
работи да заплати на „Синдикална федера­
ция на служителите в Министерството на 
вътрешните работи“ 30 лв.
Оставя без уважение искането на „Синди­
кална федерация на служителите в Министер­
ството на вътрешните работи“ за заплащане 
на адвокатско възнаграждение.
Решението може да се обжалва пред 
Върховния административен съд, петчленен 
състав, с касационна жалба в 14-дневен срок 
от съобщаването му на страните.
Председател: 
Георги Колев
5922