Държавен вестник, бр. 49, 2025 г., стр. 20

СТР.  20	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  49
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 3
от 10 юни 2025 г.
по конституционно дело № 8 от 2025 г.
Конституционният съд в състав: предсе­
дател: Павлина Панова; членове: Надежда 
Джелепова, Атанас Семов, Красимир Влахов, 
Янаки Стоилов, Соня Янкулова, Борислав 
Белазелков, Десислава Атанасова, Галина 
Тонева, Сашо Пенов, Невин Фети, Орлин 
Колев, при участието на секретар-протоко­
листа Гергана Иванова разгледа в закрито 
заседание на 10.06.2025 г. конституционно 
дело № 8/2025 г., докладвано от съдия Кра­
симир Влахов.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 1 
от Конституцията на Република България 
във фазата по допустимост на искането по 
реда на чл. 19, ал. 1 от Закона за Консти­
туционен съд (ЗКС).
Делото е образувано на 27.05.2025 г. по 
искане на президента на Република Бълга­
рия за даване на задължително тълкуване 
на разпоредбите на чл. 77, ал. 1, т. 1 – 2 и 
чл. 84, т. 5 във връзка с чл. 1, ал. 2, чл. 10 
и чл. 42, ал. 1 и 2 от Конституцията и за 
обявяване на нищожност на Разпореждане 
№ 51-550-01-301 от 13.05.2025 г. на председа­
теля на Народното събрание.
Исканото тълкуване на посочените кон­
ституционни разпоредби се отнася до след­
ните въпроси:
1. Задължено ли е Народното събрание да 
се произнесе по предложение за про­
извеждане на национален референдум, 
направено от конституционен орган, 
овластен в закон?
2. Съобразно конституционните си право­
мощия разполага ли председателят на 
Народното събрание с компетентност 
да преценява изискванията, при които е 
допустимо произвеждане на национален 
референдум, като отклонява предло­
жение, направено от конституционен 
орган, овластен в закон?
Необходимостта от тълкуване на Основ­
ния закон е обоснована с твърдението, че 
е налице различно процедиране от страна 
на „Парламента и неговите председатели“ 
при направено от президента предложение 
за произвеждане на национален референ­
дум. Във връзка с това се посочва, че на 
29.01.2014 г. президентът е внесъл в 42-рото 
Народно събрание такова предложение с три 
въпроса, като на 5.02.2014 г. председателят 
на 42-рото Народно събрание е докладвал 
в пленарната зала, че е получено предложе­
ние от президента и че актовете (заедно с 
внесените законопроекти) са разпределени. 
С Указ № 201 от 5.08.2014 г. президентът 
е разпуснал Народното събрание, поради 
което предложението не е разгледано. На 
3.07.2015 г. президентът е сезирал 43-тото 
Народно събрание с предложение за произ­
веждане на национален референдум с три 
въпроса, като председателят на Народното 
събрание е разпределил предложението на 
две постоянни комисии – Комисията по прав­
ни въпроси и Комисията по взаимодействието 
с неправителствените организации и жал­
бите на гражданите, които са го разгледали 
съответно на 1.07.2015 г. и 18.06.2015 г. На 
28.07.2015 г. Народното събрание е разгле­
дало предложението и е приело решение за 
произвеждане на национален референдум 
по един въпрос, редактиран въз основа на 
направени от народни представители пред­
ложения.
Президентът посочва, че по направено 
от него на 12.05.2025 г. предложение за 
произвеждане на национален референдум 
председателят на Народното събрание е 
процедирал различно, като със свое Разпо­
реждане № 51-550-01-301 от 13.05.2025 г. е 
оставил предложението „без разпределение“ 
и го е върнал на вносителя.
Въз основа на изложеното президентът 
заявява, че „действията, респективно и без­
действията на Парламента и неговите пред­
седатели разкриват диаметрално различни 
подходи към идентични ситуации“, поради 
което е налице „правен спор, очертаващ се в 
различните виждания по тълкуването и при­
лагането на нормите на чл. 77, ал. 1, т. 1 – 2 
и чл. 84, т. 5 в контекста на инициираните от 
държавните глави процедури за национален 
референдум“. Посочва, че „тълкуването на 
тези разпоредби по реда на чл. 149, ал. 1, 
т. 1 ще даде необходимата яснота относно 
удачния начин за тяхното прилагане, което 
е и единствената възможност да бъде решен 
този спор“. Според президента „в конкретния 
случай съществуващият проблем е свързан 
с интерпретирането на конституционно 
установените правомощия на председателя 
и на Парламента“, при което даването на 
исканото задължително тълкуване „би оси­
гурило нужната сигурност и стабилност в 
обхвата на правомощията на органите, имащи 
отношение към пряката демокрация“ и „би 
дало отговор на въпроса за легитимността 
на бездействието на националния предста­
вителен орган по приемане на решение на 
основание чл. 84, т. 5 и доколко същото е 
във връзка с легитимността на действия на 
самия председател“.