Държавен вестник, бр. 23, 2015 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
мрежи и/или услуги, за нарушения на задъл­
жения или злоупотреба с данни по чл. 250а 
ЗЕС – глоба в размер от 1000 до 10 000 лв.).
Съюзът на юристите в България намира, 
че атакуваните текстове на ЗЕС не попадат 
под защитата на чл. 32 и 34 от Конституци­
ята, доколкото не става дума за огласяване 
или създаване на каквато и да е публичност 
по отношение на данните, свързани с личния 
живот на гражданите. Още по-малко съхра­
няването на такива данни би могло да бъде 
окачествено като нарушение на тайната на 
кореспонденцията, а доводите за наличие на 
непропорционална и неоправдана намеса в 
правата на гражданите представлява въпрос 
на законодателна целесъобразност, поради 
което и не може да бъде предмет на преценка 
за конституционосъобразност.
Комисията за регулиране на съобщенията 
е представила становище, че не е в позиция 
и с компетентност да даде оценка за съответ­
ствието на оспорените от омбудсмана разпо­
редби на ЗЕС с Конституцията, включително 
и относно пропорционалността на намесата 
в личния живот на гражданите, тъй като 
тези въпроси не са свързани с дейността на 
Комисията като секторен регулатор.
Останалите конституирани страни не са 
депозирали писмени становища по искането.
Конституционният съд, като обсъди до­
водите в искането, с което е сезиран, изло­
жените в него съображения, становищата на 
страните и релевантната правна уредба, за да 
се произнесе, взе предвид следното:
Предмет на проверка за конституционност 
са нормите на чл. 250а – 250е, чл. 251 и 251а 
ЗЕС, които гласят следното:
Чл. 250а. (1) Предприятията, предоставящи 
обществени електронни съобщителни мрежи 
и/или услуги, съхраняват за срок от 12 месеца 
данни, създадени или обработени в процеса на 
тяхната дейност, които са необходими за: 
1. проследяване и идентифициране на източ­
ника на връзката; 
2. идентифициране на направлението на 
връзката;
3. идентифициране на датата, часа и про­
дължителността на връзката; 
4. идентифициране на типа на връзката; 
5. идентифициране на крайното електронно 
съобщително устройство на потребителя или 
на това, което се представя за негово крайно 
устройство;
6. установяване на идентификатор на полз­
ваните клетки.
(2) Данните по ал. 1 се съхраняват за нужди­
те на разкриването и разследването на тежки 
престъпления и престъпления по чл. 319а – 319е 
от Наказателния кодекс, както и за издирване 
на лица.
(3) Други данни, включително разкриващи 
съдържанието на съобщенията, не могат да 
бъдат съхранявани по този ред.
(4) Предприятията, предоставящи общест­
вени електронни съобщителни мрежи и/или 
услуги, са длъжни да унищожат данните след 
изтичането на срока по ал. 1.
(5) За данни, до които е осъществен достъп 
и са били съхранени, ръководителят на органа, 
отправил искане за достъп, може да поиска 
предприятието, което ги е предоставило, да ги 
запази за срок не по-дълъг от 6 месеца, считано 
от датата на предоставяне. 
(6) Данните по ал. 1 се обработват и съх­
раняват в съответствие с изискванията на 
Закона за защита на личните данни.
Чл. 250б. (1) Право да искат извършване на 
справка за данните по чл. 250а, ал. 1 съобразно 
тяхната компетентност имат ръководите­
лите на:
1. специализираните дирекции, териториал­
ните дирекции и самостоятелните територи­
ални отдели на Държавна агенция „Национална 
сигурност“;
2. Главна дирекция „Национална полиция“, 
Главна дирекция „Борба с организираната прес­
тъпност“ и териториалните є звена, Главна 
дирекция „Гранична полиция“ и териториал­
ните є звена, дирекция „Вътрешна сигурност“, 
Столичната дирекция на вътрешните работи 
и областните дирекции на Министерството на 
вътрешните работи;
3. службите „Военна информация“ и „Военна 
полиция“ към министъра на отбраната;
4. Националната разузнавателна служба.
(2) За достъп до данните по чл. 250а, ал. 1 
се изготвя мотивирано писмено искане от 
съответния ръководител на органите по ал. 1, 
съдържащо:
1. правното основание и целта, за която е 
необходим достъпът;
2. регистрационния номер на преписката, за 
която е необходимо извършване на справката;
3. данните, които следва да се отразят в 
справката;
4. периода от време, който да обхваща 
справката;
5. определеното длъжностно лице, на което 
да се предоставят данните.
(3) За направените искания органите по ал. 1 
водят специален регистър, който не е публичен.
Чл. 250в. (1) Достъпът до данните по чл. 250а, 
ал. 1 се осъществява след разрешение от пред­
седателя на районния съд или от оправомощен 
от него съдия по седалището на органа, който е 
поискал достъп, за което се издава разпореждане 
за предоставяне на достъп до данните. 
(2) Разпореждането по ал. 1 задължително 
съдържа:
1. данните, които следва да се отразят в 
справката;
2. периода от време, който да обхваща 
справката;
3. определеното длъжностно лице, на което 
да се предоставят данните;
4. име, длъжност и подпис на съдията.
(3) За дадените разрешения или откази в съ­
ответните районни съдилища се води специален 
регистър, който не е публичен.