Държавен вестник, бр. 23, 2026 г., стр. 32

СТР.  32	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
здравното осигуряване (ЗЗО), съответно с 
Решение на Надзорния съвет № РД-НС-04-30 
от 7.03.2024 г. и Решение на Управителния 
съвет на БФС от 19.04.2023 г., обнародван в 
ДВ, бр. 61 от 19.07.2024 г. Развити са съображе­
ния, че жалбата е допустима, както и че при 
приемането на обжалвания административен 
акт са допуснати съществени нарушения на 
административнопроизводствените правила, 
както и липса на надлежни мотиви. Сочи се, 
че е придадено обратно действие на норма­
тивния акт в нарушение на чл. 14, ал. 1 и 2 от 
ЗНА. Твърди се също, че оспореният акт не 
съответства на целите на закона, сред които 
цели е да се осигури яснота, сигурност и пред­
видимост в отношенията между търговците 
на дребно на лекарствени продукти и НЗОК/
РЗОК. Претендират се разноски.
Ответникът – Националната здравноосигу­
рителна каса, чрез процесуален представител 
гл. юрк. Обрешков, в писмено становище и 
в съдебно заседание излага доводи за недо­
пустимост и неоснователност на жалбата. 
Претендират се разноски.
Ответникът – Българският фармацевтичен 
съюз, чрез процесуален представител адв. 
Пандов, оспорва жалбата като недопустима 
и неоснователна. Претендират се разноски.
Представителят на Върховната касационна 
прокуратура изразява становище за основател­
ност на жалбата само в частта за нарушение 
на чл. 14, ал. 2 от ЗНА, а именно незаконосъ­
образност на § 4, т. 3 от акта, § 6 и 7 от акта, 
предвиждащи обратна сила в нарушение на 
чл. 14, ал. 2 от ЗНА. Счита, че оспореният 
акт, в останалата му част, съответства на 
материалния закон – чл. 45, ал. 17 от Закона 
за здравното осигуряване.
Върховният административен съд, в състав 
на осмо отделение, счита жалбата за допустима 
като подадена от надлежна страна и срещу 
подлежащ на съдебно оспорване администра­
тивен акт. Съгласно чл. 186, ал. 1 от АПК 
право да оспорват подзаконов нормативен акт 
имат гражданите, организациите и органите, 
чиито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати 
от него или за които той поражда задъл­
жения. Жалбоподателят е търговец, който 
притежава лицензии № Н-2247/12.02.2014 г. 
и № Н-2249/12.02.2014 г. и за търговия на 
дребно и съхраняване на лекарствени про­
дукти, съдържащи наркотични вещества от 
приложения № 2 и 3 към чл. 3, т. 2 и 3 от 
Наредбата за реда на класифициране на расте­
нията и веществата като наркотични; поради 
което неговите права и законни интереси 
могат да бъдат засегнати при прилагането 
на обжалвания нормативен администрати­
вен акт, който определя условията и реда 
за сключване на индивидуални договори за 
отпускане и заплащане на лекарствени про­
дукти по чл. 262, ал. 6, т. 1 от ЗЛПХМ, на 
медицински изделия и на диетични храни за 
специални медицински цели. Във връзка с въз­
ражението от ответниците за недопустимост 
на жалбата поради отпаднал правен интерес 
от обжалването, тъй като актът е отменен, 
настоящият съдебен състав счита същото за 
неоснователно по следните съображения: с 
Решение на Съда на Европейския съюз от 
24.11.2022 г. по дело № С-289/2021 г. се отрича 
практиката за прекратяване на производство­
то по делото, ако оспорените разпоредби на 
подзаконов нормативен акт са изменени или 
отменени. В т. 46 от решението на Съда се 
допуска възможност оспорването на нацио­
нална разпоредба по съдебен ред да има за 
цел премахване и на правните последици, 
които са породени от прилагането на тази 
разпоредба и които увреждат жалбоподате­
ля. Според Съда в подобна хипотеза сама 
по себе си отмяната с последваща норма 
на посочената разпоредба не би довела до 
отпадане на тези вече настъпили последици 
и прилагането на подобно положение на на­
ционална процесуална разпоредба, по силата 
на която се прекратява производството, тъй 
като е отпаднал предметът на оспорване, би 
могло да лиши жалбоподателя от ефективна 
съдебна защита. В този смисъл е вече и прак­
тиката на Върховния административен съд по 
адм. д. № 9952/2022 г. на петчленен състав, 
според което доколкото обаче понастоя­
щем е налице постановено Решение от 
24.11.2022 г. на Съда на Европейския съюз 
по дело № С-289/2021 г., същото следва да 
бъде съобразено. 
Жалбата е основателна. Съображенията 
за това са следните:
Съгласно разпоредбата на чл. 45, ал. 17 
от Закона за здравното осигуряване (ЗЗО) 
Условията и редът за сключване на индиви­
дуални договори за заплащане на лекарствени 
продукти по чл. 262, ал. 6, т. 1 от Закона за 
лекарствените продукти в хуманната меди­
цина, на медицински изделия и на диетични 
храни за специални медицински цели между 
директора на РЗОК и притежателите на раз­
решение за търговия на дребно с лекарствени 
продукти се съгласуват от 9 представители 
на НЗОК и 9 представители на Българския 
фармацевтичен съюз, определени съответно 
от Надзорния съвет на НЗОК и Управителния 
съвет на Българския фармацевтичен съюз, в 
съответствие с наредбата по ал. 9. Както и в 
други свои решения Върховният админист­
ративен съд е посочвал, Условията и редът 
за сключване на индивидуални договори 
за отпускане и заплащане на лекарствени