Държавен вестник, бр. 76, 2003 г., стр. 58

С Т Р .  58
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  76
(3) Дължината на защитно разделен учас-
тък трябва да е не по-голяма от 500 m. Препо-
ръчва се максималната дължина (L) да се опре-
деля по формулата:
100 000
 L Іѕ–––––– ,
(1)
Uн
където Uн е номиналното напрежение на защит-
но разделения участък (V).
Чл. 39. (1) В участък на електрическа уред-
ба, захранван с безопасно свръхниско напреже-
ние, не се допуска преднамерена електрическа
връзка на тоководещите части както със земя,
така и с тоководещи части и защитни провод-
ници, принадлежащи към други участъци.
(2) Корпусите на защитаваните потребите-
ли не трябва да имат преднамерена връзка със
земя, със защитни проводници или с други то-
копроводими елементи.
(3) Проводниците на участъците, захранва-
ни с безопасно свръхниско напрежение, трябва
да са разделени електрически и пространстве-
но от проводниците на други участъци. Когато
това изискване не може да бъде спазено, трябва
да е изпълнено едно от следните условия:
1. проводниците за безопасно свръхниско
напрежение освен собствената си изолация да
имат и допълнителна електроизолационна об-
вивка, отговаряща на изискванията за допъл-
нителна изолация;
2. проводниците на другите участъци, които
не са за безопасно свръхниско напрежение, да
бъдат отделени с метална обвивка (екран), свър-
зана към защитна верига.
Раздел II
Защита срещу топлинни въздействия
Чл. 40. Мерките за защита срещу топлинни
въздействия са определени в БДС HD 384.4.42.
Раздел III
Защита срещу свръхтокове
Чл. 41. (1) Мерките за защита срещу свръх-
токове се определят в съответствие с БДС HD
384.4.43.
(2) Тоководещите проводници на електри-
ческите уредби в сгради се защитават срещу
претоварване и къси съединения с едно или
няколко устройства. Защитите срещу претовар-
ване и къси съединения трябва да са съгласува-
ни помежду си.
(3) За защита срещу свръхтокове се използват:
1. комбинирани устройства за защита срещу
претоварване и срещу къси съединения, които
са в състояние да прекъсват всички свръхтоко-
ве, които са по-малки или равни на токовете
при метално късо съединение в местата, къде-
то са монтирани;
2. устройства за защита само срещу прето-
варване със зависима от тока времетокова ха-
рактеристика и с номинална изключвателна
възможност, по-малка от тока на метално късо
съединение в местата на монтажа им;
3. устройства за защита само срещу къси
съединения, които са в състояние да прекъсват
токове, които са по-малки или равни на токове-
те на метално късо съединение в местата, къде-
то са монтирани.
Чл. 42. (1) За защита срещу претоварване
трябва да се използват устройства, които могат
да прекъсват всички токове на претоварване в
проводниците на веригата, преди да настъпи
недопустимо нагряване на изолацията и кон-
тактните съединения на кабелите, проводни-
ците и шините и на предметите и материалите
в пространството около тях.
(2) Защитата срещу претоварване по отно-
шение съгласуването на защитните устройства
със защитаваните проводници, кабели и шини
трябва да отговаря на следните условия:
 Ib І In І Iz,
(2)
 I2 І 1,45 Iz,
(3)
където: Ib е изчислителният (работен) ток на
веригата;
Iz—проспектният (допустимият) ток на на-
товарване на кабела, проводника или шината;
In—номиналният ток на защитното устройст-
во; при регулируеми защитни устройства In е
токът на настройката;
I2—токът на сработване на защитното уст-
ройство; в практиката I2 означава:
—за автоматичните прекъсвачи—токът на
сработване за определено условно време;
—за стопяемите предпазители—минимални-
ят стопяващ ток за определеното в продуктови-
те стандарти изпитвателно време.
(3) Когато за защита на няколко паралелно
свързани проводници се използва едно защит-
но устройство, стойността на Iz е сумата от до-
пустимите токове на натоварване на паралел-
но свързаните проводници, при условие че те
имат еднакви електрически характеристики
(сечение, материал), положени са по цялата си
дължина при едни и същи условия (дължина,
начин на полагане, околна температура) и
нямат отклонения.
Чл. 43. (1) За защита срещу къси съединения
трябва да се използват защитни устройства,
които могат да прекъсват всички токове на късо
съединение, преди да настъпят недопустимо
нагряване и опасни механични натоварвания на
изолацията и контактните съединения на про-
водниците, кабелите и шините и на предметите
и материалите в пространството около тях.
(2) Токът при метално късо съединение се
определя по един от следните начини:
1. чрез изчисление;
2. чрез моделни изследвания;
3. чрез измервания на електрическата уредба.
(3) Устройствата за защита срещу къси съе-
динения трябва да отговарят на следните изиск-
вания:
1. изключвателната възможност да бъде
равна или по-голяма от тока при метално късо
съединение в мястото на монтажа; допуска се
по-малка изключвателна възможност, когато