Държавен вестник, бр. 100, 2008 г., стр. 10

С Т Р .  10
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  100
нето на делата, включително кратки срокове
за произнасяне, производството реципира пра-
вила от Закона за защита на конкуренцията
(ЗЗК) и др. Обстоятелството, че за неуредени-
те случаи относно процедурата по обжалване-
то на решенията, действията и бездействията
на възложителите на обществени поръчки се
прилага редът за обжалване на индивидуални
административни актове, не може да бъде из-
ползвано като аргумент да се минимализира
значението на специалната клауза и да се пра-
вят изводи, които нямат общо с намеренията
на законодателя, като се внушава директно да
се прилагат разрешения, предлагани в АПК,
най-вече във връзка с процедурата по обжал-
ването, и на тази основа да се правят изводи
относно характера на извършваната дейност.
В тази връзка не може да се приеме и твърде-
нието, което се съдържа в становищата на
министъра на икономиката и енергетиката и
Агенцията по обществени поръчки, че уредба-
та по глава единадесета от ЗОП има своето
основание в чл. 22, ал. 1 АПК, която допуска
установяването на особени правила по отно-
шение издаването на индивидуални админист-
ративни актове, доколкото в чл. 120 и сл. ЗОП
става въпрос за обжалване на вече издадени
индивидуални административни актове.
Компетентният орган според чл. 120, ал. 1
ЗОП, пред който се обжалват решенията, дейс-
твията и бездействията на възложителите на
обществени поръчки единствено относно тях-
ната законосъобразност, е КЗК, с изключение
на хипотезата, уредена в чл. 122к, ал. 2 ЗОП,
която се отнася специално за обществените
поръчки, свързани с отбраната и сигурността
на страната. Статусът на КЗК е уреден в Закона
за защита на конкуренцията с оглед на целите
на този закон. Там тя е определена като незави-
сим административен орган, а нейните реше-
ния—административни актове. Веднъж очер-
тал по такъв начин статуса є, законодателят е
възложил на КЗК с друг закон допълнителни
функции, които при това са различни по харак-
тера си, доколкото є се възлага упражняването
на контрол за законосъобразност, от тези, очер-
тани изчерпателно в устройствения закон (чл. 7
ЗЗК). При това положение ще бъде несъстоя-
телно аргументи относно статуса на КЗК, опре-
делени в даден закон, да се използват, за да се
правят изводи относно характера на нейната
дейност и актовете, които тя постановява във
връзка с новите функции, които є е възложил
друг закон, в случая ЗОП.
3. Възлагането на КЗК на контрола за зако-
носъобразност на решенията, действията и без-
действията на възложителите на обществени
поръчки като част от административния кон-
трол, осъществяван от независим админист-
ративен орган, изхожда от предпоставката, че
има връзка между обществените поръчки и кон-
куренцията, по-специално да се осигури защи-
тата и да се насърчи конкуренцията при възла-
гането на обществени поръчки с цел по-ефек-
тивно да се разходват публични средства. В най-
общ вид на тази обвързаност на конкуренция-
та с възлагането на обществени поръчки наб-
ляга и европейското право (например Дирек-
тива 89/665/ЕИО на Съвета и Директива 92/13/
ЕИО на Съвета). Според европейските дирек-
тиви в сферата на обществените поръчки, в т. ч.
и Директива 2007/66/ЕО на Европейския пар-
ламент и на Съвета, която трябва да се транс-
понира в българското законодателство в края
на 2009г., изборът на органа, който да се про-
изнася по законосъобразността на решенията,
действията и бездействията на възложителите
на обществени поръчки, както и възможност-
та различни органи да следят как протичат
различните аспекти на процедурата по възла-
гането, зависи от преценката на националния
законодател, с условието този орган да бъде
независим и неговите решения да се контроли-
рат от съд или друга юрисдикция по смисъла
на чл. 234 от Договора за създаване на Евро-
пейската общност.
4. Искането на петчленния състав на ВАС
има за свое ядро тезата, че е недопустимо на
КЗК да бъдат предоставяни функции във връз-
ка с оспорването на законосъобразността на
решения, действия и бездействия на възложи-
телите на обществени поръчки, което според
съдиите представлява правораздаване, на неза-
висим административен орган, след като чл. 119
от Конституцията казва, че правораздаването
се осъществява от изброените в него съдилища
или от създадени със закон други специализи-
рани съдилища. Няма съмнение, че в организа-
ционно отношение КЗК не е съд, в т. ч и специ-
ализиран съд. Налице са значителни различия
в състава, организацията и работата є в сравне-
ние със съдилищата, включително специализи-
раните съдилища. Най-същественото е, че КЗК
не е част от съдебната система, за нейните чле-
нове не важат правилата относно избора и прав-
ния статус на съдии, установени с Конституци-
ята и Закона за съдебната власт, те имат ман-
дат, решенията се вземат при наличието на
кворум и т. н.
Комисията за защита на конкуренецията е
независим специализиран държавен орган, кой-
то ежегодно се отчита пред Народното събра-
ние. Тя не е по-горестоящ административен
орган на възложителите на обществени поръч-
ки, тъй като не стои начело на някаква центра-
лизирана єерархическа система и следовател-
но не може да упражнява вътрешноведомствен
контрол. Тезата, която се прокарва в някои от
представените по делото становища от заинте-
ресованите страни, че тя е орган на специализи-