Държавен вестник, бр. 97, 2025 г., стр. 123

БРОЙ  97	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  123  
разяват становище. Съгласуването се извършва в 
10-дневен срок от получаването на материалите 
в съответната администрация. Материалите се 
считат за съгласувани без бележки, когато в 
този срок не е получено становище. Въпреки, 
че в придружителните писма по чл. 35, ал. 1 
от УПМСНА на главния секретар на минис­
терството са посочени като приложения и 
становища на министерствата по проекта и 
справка за отразяването им, както и доказател­
ства за изпълнение на изискванията на чл. 26 
от ЗНА, такива не са представени нито пред 
касационната, нито пред настоящата съдебна 
инстанция, като процесуалният представител 
на МС е заявил в открито съдебно заседание, 
че наличните доказателства са представени. 
С оглед посоченото следва да се приеме, че 
в случая не са изпълнени и изискванията за 
съгласуване на проекта с другите министри.
Относно извършеното с ПМС № 242 от 
22 октомври 2002 г. изменение на разпоредбата 
на чл. 1, ал. 1, т. 1 от Постановление № 90 от 
26 май 2000 г. на Министерския съвет, с което 
след думите „в страната“ се поставя запетая и 
се добавя „с изключение на студентите, приети 
по реда на чл. 21, ал. 2 от Закона за висшето 
образование“, следва да се посочи, че същото е 
направено преди влизане в сила на АПК, при 
действието на ЗАП и ЗНА (в относимата редак­
ция ДВ, бр. 65 от 21 юли 1995 г.) и отменения 
Устройствен правилник на Министерския съвет 
и на неговата админист­рация (приет с ПМС 
№ 209 от 25.11.1999 г., обн., ДВ, бр. 103 от 30 
ноември 1999 г., отм. ДВ, бр. 84 от 21 октом­
ври 2005 г.). Видно от действащите по време 
на приемането на измененията на чл. 1, ал. 1, 
т. 1 от Постанов­ление № 90 от 26 май 2000 г., 
извършени с ПМС № 242 от 22 октомври 2002 г., 
редакции на чл. 28 и 32 от ЗНА и чл. 14 от 
Указ № 833 за прилагане на ЗНА изискването 
за мотивиране е относимо само към проектите 
за кодекси, законопроектите и проектите за 
нормативни укази. Такова изискване липсва и 
в отменените ЗАП и УПМСНА. При изготвяне, 
приемане и влизане в сила на измененията не 
са действали административнопроизводствени 
правила, предвиждащи изготвянето на мотиви 
към проект на нормативен акт, за публично опо­
вестяване на проекта на нормативен акт заедно 
с мотивите към него, както и за провеждане 
на обществени консултации, поради което не 
се установяват съществени процесуални нару­
шения, досежно извършеното с ПМС № 242 от 
22 октомври 2002 г. изменение на разпоредбата 
на чл. 1, ал. 1, т. 1 от Постановление № 90 от 
26 май 2000 г.
По отношение на съответствието с матери­
алния закон настоящият съдебен състав счита, 
че направените с ПМС № 242 от 22 октомври 
2002 г., ПМС № 177 от 7 август 2012 г. и ПМС 
№ 186 от 22 юли 2016 г. изменения и допълнения 
на разпоредбата на чл. 1, ал. 1, т. 1 от ПМС 
№ 90 от 26 май 2000 г. са материално незако­
носъобразни. Както беше посочено по-горе, 
промяната на разпоредбата на чл. 1, ал. 1, т. 1 
на ПМС № 90 от 26 май 2000 г. с добавяне на 
израза „с изключение на студентите, приети 
по реда на чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и чл. 21, 
ал. 2 и 3 от Закона за висшето образование“ е 
извършена с приети три изменения и допъл­
нения, извършени съответно с ПМС № 242 от 
22 октомври 2002 г., с което след думите „в 
страната“ се поставя запетая и се добавя „с 
изключение на студентите, приети по реда на 
чл. 21, ал. 2 от Закона за висшето образование“; 
с ПМС № 177 от 7 август 2012 г. в т. 1 след 
думите „по реда на чл. 21, ал. 2“ е добавено 
„и 3“ и с ПМС № 186 от 22 юли 2016 г. в чл. 1, 
ал. 1, т. 1 след думите „по реда на“ е добавено 
„чл. 9, ал. 3, т. 6, буква „б“ и“. ПМС от 26 май 
2000 г. е издадено на основание чл. 9, ал. 3, т. 8 
от Закона за висшето образование, съгласно 
който Министерският съвет утвърждава усло­
вията и реда за предоставяне на стипендии в 
държавните висши училища и за ползване на 
общежития и други социално-битови придобив­
ки от студенти, докторанти и специализанти 
във всички висши училища. Според чл. 8, т. 3 
от ЗВО държавата създава условия за свобод­
но развитие на висшето образование, както 
и условия за достъп до висше образование, 
като субсидира обучението на студентите в 
държавните висши училища; при определени 
условия им осигурява стипендия, общежития 
и столове. Съгласно чл. 70, ал. 1, т. 12 от с.з. 
студентите (и докторантите) имат право да 
получават стипендии. Разпоредбите на чл. 94, 
ал. 1 и 2 от ЗВО предвиждат, че студентите (и 
докторантите) имат право да кандидатстват за 
стипендии от държавния бюджет, стипендии, 
учредени от висшите училища, и стипендии на 
физически или юридически лица, като разме­
рите, условията и редът за получаване на сти­
пендия от студентите и докторантите по ал. 1 
се определят съответно от Министерския съвет, 
правилниците на висшите училища и от волята 
на дарителя. Цитираните разпоредби на Закона 
за висшето образование, уреждащи правото на 
стипендия на студентите в държавните висши 
училища, не провеждат разграничение между 
студентите, чието обучение е субсидирано от 
държавата, и приеманите за обучение срещу 
заплащане студенти. В тази връзка е основателен 
доводът на жалбоподателите, че в разпоредбите 
на Закона за висшето образование, уреждащи 
правото на стипендия, законодателят използва 
единствено понятието „студенти“, без да прави 
подобно диференциране в зависимост от обстоя­
телството дали обучението е платено, или е 
субсидирано от държавата. Въвеждайки подобно 
разграничение, подзаконовият нормативен акт 
е ограничил правото на стипендия на студен­
тите, приемани за обучение срещу заплащане. 
Не е допустимо приемането на разпоредби в 
подзаконовия нормативен акт, чиито предпи­
сания се отклоняват от тези на нормативните 
актове от по-висока степен, защото съгласно 
чл. 15, ал. 1 от ЗНА съответствието им с Кон­