Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
съфинансиране да осигуряват самофинансиране 
на водния сектор при спазване на принципа 
„замърсителят и ползвателят плащат“.
3.3. Повишаване на капацитета на всички 
участници в управлението на водния сектор. 
Цел 4. Намаляване на риска от щети при 
наводнения
4.1. Идентифициране на рисковите зони.
4.2. Осъществяване на мерките от плановете 
за защита от наводнения. 
5. ПРЕДИЗВИКАТЕЛСТВА ПРЕД ВОДНИЯ 
СЕКТОР
За постигане на набелязаните цели от 
съществена важност е ясното разбиране за 
същностните проблеми, стоящи пред страната 
и оттам – формулирането на ясни алтернативи 
за развитието на сектора. 
В Република България, както в много други 
страни недостатъчните финансови ресурси са 
основна пречка пред развитието на водния 
сектор. Хроничният недостиг на финансиране 
се дължи както на общото равнище на разви­
тие на икономиката, което нарежда страната 
между най-бедните в Европа, така и на спе­
цифични проблеми, свързани с организацията 
на водния сектор. 
При сега съществуващата организация основ­
ните потоци от финансови средства идват от:
• заплащане за предоставянето на услуги от 
населението и бизнеса;
• целево финансиране чрез централния и 
общинските бюджети от средства, събрани от 
преки и косвени данъци и такси по Закона за 
водите;
• средства по линия на фондовете на ЕС и 
международни финансови институции. 
Факторите, които въздействат при формира­
нето на тези приходоизточници, са еднозначно 
насочени към тяхното ограничаване, а именно:
• Воденето на трайна политика за намаляване 
на преразпределителните функции на държавата 
и постигането на най-ниски данъчни ставки 
силно ограничава финансирането на водния 
сектор от републиканския и местните бюджети.
• Установената система за регулиране и 
контрол на ВиК отрасъла има за цел да защи­
тава потребителите от фирмите, предоставящи 
услуги в монополна среда, и поради общест­
вения натиск стремежът при регулирането е 
да ограничава максимално разрешените цени 
на услугите.
• Увеличаването на цените е непопулярна 
мярка, която намалява политическия рейтинг 
на управляващите, както на централно, така и 
на местно ниво. 
• Ориентация на европейските фондове след 
2013 г. към приоритети от Стратегията Европа 
2020 от страна на европейските институции.
В същото време обемът на финансовия не­
достиг се увеличава поради: 1) ангажиментите 
на страната за изпълнение на изискванията и 
спазване на сроковете по различни директиви 
на ЕС; в резултат има рискове на страната 
да бъдат наложени сериозни санкции поради 
известно забавяне изпълнението на някои от 
поетите ангажименти, което ще е допълнително 
финансово бреме, без да се отменя изисква­
нето за изпълнение на поетите ангажименти; 
2) влошаване на техническото състояние на 
инфраструктурата във водния сектор с много 
по-бързи темпове в сравнение с нивото на 
вложените инвестиции.
При тази ситуация съществуващата схема 
на финансиране на дейностите във водния 
сектор, при която няма съответствие между 
институциите и нивата на поемане на задълже­
ния и възможностите за тяхното финансиране, 
допълнително влошава ситуацията. Типични 
примери за това са:
• Изготвените ПУРБ от Басейновите дирек­
ции съдържат набор от мерки, за които не е 
регламентирана възможност да се определят 
институции или бизнеси, които да са задължени 
да ги изпълнят и финансират.
• Строителството на канализационна и 
пречиствателна инфраструктура (ПСОВ и ка­
нализационни мрежи за агломерации над 2000 
е.ж.) е задължение на общините.
• Изготвяните прединвестиционни проуч­
вания определят процента на съфинансиране 
от страна на бенефициентите (общини), без от 
това да възникват задължения за ВиК опера­
торите, при които новите цени се утвърждават 
и защитават пред ДКЕВР.
За да се преодолее недостигът на финансо­
ви средства, са възможни различни решения, 
например:
– запазване на сегашната ситуация и фи­
нансиране в сектора на средства, набрани 
чрез системата от преки и непреки данъци на 
населението и бизнеса чрез ДБ;
– влагане на средства от частни бизнес 
организации, предлагащи услуги на дадена 
територия във водния сектор;
– набиране на средства пряко от замърсите­
лите и ползвателите – населението и бизнеса; 
– в допълнение към всяка една от горните 
възможности – привличане на средства от 
Европейския съюз и съответното съфинанси­
ране от ДБ.
Изборът на конкретно решение трябва да 
произтича както от принципни постановки, 
например възприетия от ЕС принцип „замър­
сителят плаща“, така и от натрупания опит 
при приложението на различни практики. 
Така например финансирането на отделни 
сектори с бюджетни средства зависи изклю­
чително много от фазата на развитие на 
икономиката, при което в периоди на висок 
растеж прехвърлянето на средства чрез пре­
разпределителните механизми е обичайна 
практика. Сериозен проблем настъпва в си­
туация на икономическа криза или забавяне