Държавен вестник, бр. 55, 2002 г., стр. 11

Б Р О Й  55
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО
НАРЕДБА № 12
от 21 май 2002 г.
за норми за максимално допустими количест-
ва от тежки метали като замърсители в храни
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. (1) С тази наредба се определят нор-
мите за максимално допустими количества от
тежки метали като замърсители в храни, на-
ричани по-нататък “норми”, редът за вземане
на проби и изискванията към методите за ана-
лиз, прилагани при провеждането на държав-
ния контрол върху съдържанието на тежки ме-
тали в храни.
(2) Нормите за тежки метали в храни съг-
ласно приложение № 1 се отнасят до ядивната
част на посочената храна.
Чл. 2. Предлаганите на потребителя храни,
посочени в приложение № 1, не могат да съдър-
жат тежки метали в количества по-високи от
цитираните норми.
Чл. 3. (1) За храни, които са изсушени, раз-
редени, преработени или имат повече от една
съставка, се прилагат нормите, посочени в при-
ложение № 1, като се отчитат:
1. промяната в концентрацията на замърси-
телите след сушене или разреждане;
2. промяната в концентрацията на замърси-
телите следствие на преработката;
3. относителният дял на съставките на про-
дукта;
4. аналитичната граница на количественото
определяне на замърсителя.
(2) Нормите не се прилагат за изсушени,
разредени, преработени или храни с повече от
една съставка, за които в други наредби са уста-
новени специални разпоредби.
Чл. 4. За получаване на храни, които имат
повече от една съставка, не се допуска използ-
ването на храни, които не отговарят на норми-
те, посочени в приложение № 1.
Чл. 5. За осигуряване на безопасността на
храните всички физически и юридически лица,
които произвеждат, внасят, търгуват или пред-
лагат храни, са длъжни да спазват нормите за
максимално допустими количества на тежките
метали като замърсители в храни.
Чл. 6. Съответствието с нормите от прило-
жение № 1 се установява въз основа на резул-
татите, получени от анализа на лабораторни-
те проби.
Раздел II
Методи за вземане на проби за определяне
съдържанието на олово, кадмий и живак в хра-
ни при провеждане на държавния контрол
Чл. 7. Проби от храни за определяне съдър-
жанието на олово, кадмий и живак се вземат
от органите на държавния контрол по чл. 28,
ал. 1 от Закона за храните (държавни инспек-
тори) в съответствие с методите, определени в
тази наредба.
Чл. 8. Проби се вземат от всяка партида хра-
ни, която е предназначена за анализ.
Чл. 9. Точкови проби се вземат от различни
места на партидата или подпартидата.
Чл. 10. (1) При събиране на всички точкови
проби се изготвя обща проба, която трябва да
бъде не по-малко от 1 kg.
(2) От опаковани храни се взема най-малко
една опаковка.
(3) Получените общи проби се считат пред-
ставителни за партидата или подпартидата, от
която са взети.
Чл. 11. (1) За течни храни, за които се счита,
че разпределението на замърсителя е равномер-
но за дадена партида, може да се вземе една
точкова проба, която е и обща проба.
(2) За всички останали храни минимални-
ят брой точкови проби, които трябва да се
вземат от партидата, са посочени в приложе-
ние № 2. Всички точкови проби трябва да са с
еднакво тегло.
(3) Броят на опаковките, които образуват
общата проба, когато партидата се състои от
отделни опаковки, е посочен в приложение № 3.
Чл. 12. Лабораторните проби за изследва-
не, контролно изследване и контролна експер-
тиза се вземат  от общата хомогенизирана
проба. Количеството на лабораторната проба
за изследване трябва да бъде достатъчно за
повторен анализ.
Чл. 13. Всяка проба—обща или лаборатор-
на, се поставя в чиста опаковка, която трябва
да осигури защита от загуби на анализирания
компонент, следствие на абсорбция от вът-
решните страни на опаковката, защита от за-
мърсяване и повреди при транспортиране. По
време на транспортиране и/или съхранение е
необходимо да се вземат мерки, за да не нас-
тъпят промени в състава на общите и лабора-
торните проби.
Чл. 14. (1) Всяка проба, взета за нуждите на
държавния контрол, се затваря и маркира по
начин, който осигурява нейната идентичност.
(2) За взетите проби се съставя протокол в
съответствие с действащите нормативни акто-
ве за вземане на проби от храни.
Чл. 15. Приложеният метод за вземане на
проба трябва да гарантира, че общата проба е
представителна за партидата, която се кон-
тролира.