Държавен вестник, бр. 26, 2014 г., стр. 36

СТР.  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
медицински сестри или санитари, да упражня­
ват тези свои функции в полза на военноплен­
ниците, които принадлежат към собствената 
им държава. В този случай те продължават 
да бъдат военнопленници, но трябва да бъдат 
третирани по същия начин както съответния 
медицински персонал, задържан от държавата, 
в чиято власт се намират военнопленниците. 
Те следва да бъдат освобождавани от всякаква 
друга работа, възлагана въз основа на член 49.
Г л а в а  I V
САНИТАРЕН И БОГОСЛУЖЕБЕН ПЕРСО­
НАЛ, ЗАДЪРЖАН С ЦЕЛ ОКАЗВАНЕ НА 
ПОМОЩ НА ВОЕННОПЛЕННИЦИТЕ
Член 33
Лицата от състава на санитарния и бого­
служебния персонал, докато са задържани 
от задържащата държава с оглед оказване на 
помощ на военнопленниците, не се считат за 
военнопленници. Въпреки това те се ползват 
като минимум от всички привилегии и закри­
лата на тази Конвенция и им се предоставят 
всички необходими улеснения, за да могат да 
оказват медицинска грижа и религиозна помощ 
на военнопленниците.
В рамките на военните закони и правилници 
на задържащата държава и под контрола на 
нейните компетентни служби и в съответствие с 
тяхната професионална етика те продължават да 
упражняват своите санитарни и богослужебни 
функции в полза на военнопленниците, които 
принадлежат предимно към въоръжените сили, 
към които и те самите се числят. При упраж­
няването на своите санитарни и богослужебни 
функции те също така се ползват от следните 
специфични улеснения:
а) Разрешено им е периодически да посе­
щават военнопленниците, изпратени в трудови 
отряди или в болници, които се намират извън 
лагера. Задържащата държава е задължена 
да им предоставя необходимите за тази цел 
транспортни средства.
b) Във всеки лагер най-старшият по звание 
военен лекар носи отговорност пред военните 
власти на лагера за всичко, което се отнася 
до дейността на задържания санитарен пер­
сонал. Поради това участващите в конфликта 
страни са задължени да се споразумеят още в 
началото на военните действия относно съот­
ветствието на званията на техния санитарен 
персонал, включително на персонала на дру­
жествата, посочени в член 26 от Женевската 
конвенция от 12 август 1949 г. за подобряване 
участта на ранените и болните в действащите 
въоръжени сили. По отношение на всички 
въпроси, които произтичат от техните задълже­
ния, този лекар, както и военните свещеници 
имат пряк достъп до компетентните власти в 
лагера, които са задължени да им осигуряват 
всички улеснения, необходими за свързаната 
с тези въпроси кореспонденция.
c) Въпреки че се подчинява на вътрешната 
дисциплина на лагера, в който се намира, 
този персонал не може да бъде принуден да 
извършва каквато и да е работа извън неговите 
медицински или религиозни задължения.
По време на военни действия участващите 
в конфликта страни се споразумяват за евен­
туално освобождаване на задържания персо­
нал и за уточняване на процедурата по това 
освобождаване.
Нито една от предходните разпоредби не 
освобождава задържащата държава от нейните 
задължения по отношение на военнопленници­
те, що се отнася до медицинските и духовните 
им потребности.
Г л а в а  V
РЕЛИГИОЗНА, ИНТЕЛЕКТУАЛНА И
ФИЗИЧЕСКА ДЕЙНОСТ
Член 34
Военнопленниците имат пълна свобода при 
изпълнението на религиозните си задължения, 
включително възможност да вземат участие 
в религиозните служби на своето вероизпо­
ведание, при условие че спазват установения 
дисциплинарен ред, въведен от военните власти.
Осигуряват се подходящи помещения на 
местата, където могат да се провеждат рели­
гиозни служби.
Член 35
На военните свещеници, които са попадна­
ли във властта на неприятелската държава и 
са останали или са задържани с цел оказване 
помощ на военнопленниците, се разрешава 
да обслужват техните духовни потребности и 
свободно да изпълняват богослужебните си 
задължения сред военнопленниците от същото 
вероизповедание в съответствие с религиозната 
си съвест. Те следва да бъдат разпределени в 
различните лагери и трудови отряди, в които 
се намират военнопленници, които принад­
лежат към собствените им въоръжени сили 
и говорещи същия език или изповядващи съ­
щата религия. Те се ползват от необходимите 
улеснения, включително от транспортните 
средства, предвидени в член 33, за да посещават 
военнопленниците извън техния лагер. Те имат 
правото да водят кореспонденция, подлежаща 
на цензура, по въпросите, които се отнасят до 
техните богослужебни задължения, с църков­
ните власти в страната на задържането им и 
с международните религиозни организации. 
Писмата и пощенските картички, които могат 
да изпращат за тази цел, са в допълнение към 
квотата, предвидена в член 71.
Член 36
Военнопленниците, които са свещеници, без 
да са били назначени за такива в собствените 
им въоръжени сили, имат правото, независимо 
какво е тяхното вероизповедание, да изпълня­