Държавен вестник, бр. 38, 2015 г., стр. 35

БРОЙ  38	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
случая се установява противоречие от страна 
на законодателя, тъй като в ЗНП е посочил 
Министерския съвет за издател на подзаконов 
нормативен акт, а в постановлението – ми-
нистъра на образованието и науката. За това 
следва да се съобрази императивната норма на 
чл. 2, ал. 2 ЗНА, съдържаща изрична забрана 
компетентността на определени органи да бъде 
прехвърляна на други лица, след като в чл. 114 
от Конституцията на Република България е 
предвидено, че Министерският съвет приема 
постановления, разпореждания и решения. С 
постановления Министерският съвет приема и 
правилници и наредби. Следователно издател 
на атакуваната част от текста на Наредбата 
за изменение и допълнение на Наредба № 5 
от 2003 г. в частта, с която с параграф 15 е 
изменен чл. 27, ал. 2 от Наредба № 5 от 2003 г., 
е Министерският съвет, който е овластен да 
издава подзаконови нормативни актове. След 
като нормотворческата дейност е предоставена 
изключително и само на колективния орган, 
то и предоставените му правомощия не могат 
да бъдат делегирани на други органи и лица, 
какъвто е настоящият случай – министъра 
на образованието и науката. Изрично в прав-
ната норма на чл. 7, ал. 2 ЗНА е указано, че 
наредба се издава за прилагане на отделни 
разпоредби или други части на нормативен 
акт от по-висока степен. Касае се за матери-
ална компетентност на органа, който издава 
подзаконовия нормативен акт, и липсата є 
сочи, че е засегнат от единствения и най-тежък 
порок – нищожност на акта, предвид невъз-
можността да се породят целените от закона 
правни последици. Въз основа на изложения 
анализ настоящият съдебен състав констати-
ра, че е налице нарушение на чл. 76 АПК и 
изложените оплаквания от жалбоподателите 
за пълна незаконосъобразност на акта са ос-
нователни. Налице е едно от специфичните 
основания за обявяване на нищожност поради 
липса на компетентност – „ultra vires“, и съдът 
следва да обяви нищожността му.
По отношение на сочените оплаквания за 
незаконосъобразност на оспорената част от 
подзаконовия нормативен акт съдът не след-
ва да се произнася по тях, тъй като степента 
му на опорочаване е най-тежка и лишава от 
проверка оспорения акт досежно твърдяните 
други пороци.
Върховният административен съд намира, 
че параграф 15 на Наредбата за изменение 
и допълнение на Наредба № 5 от 2003 г. в 
частта, с която е изменен чл. 27, ал. 2 от 
Наредба № 5 от 2003 г., в частта є „и отра-
зява своя избор чрез електронно гласуване в 
информационната система за класиране на 
Министерството на образованието и науката“ 
е нищожен поради липса на компетентност 
на органа, издал акта, като тази нищожност 
следва да бъде обявена от съда.
Добрева е назначена с трудов договор № 287 
от 31 август 2004 г. за учител в Основно 
училище „Любен Каравелов“ – гр. Попово. 
От това следва, че и по отношение на Лозка 
Симеонова и Добринка Добрева е налице 
пряк и непосредствен правен интерес да ис-
кат упражняване на съдебен контрол върху 
Наредбата за изменение и допълнение на 
Наредба № 5 от 2003 г., в частта є досежно 
чл. 27, ал. 2. Както дружествата – жалбопо-
датели, така и преподавателките, работещи 
в сферата на образованието, са длъжни да 
спазват реда, предвиден с наредбата, а това 
е достатъчно да се приеме, че са засегнати 
правата и законните интереси на всичките 
податели на жалбите.
Разгледани по същество, и четирите жалби 
са основателни.
Изричната делегация за издаване на На-
редба за изменение и допълнение на Наредба 
№ 5 от 2003 г. в частта, с която с параграф 
15 е изменен чл. 27, ал. 2 от Наредба № 5 от 
2003 г. в оспорената част на текста „и отра-
зява своя избор чрез електронно гласуване в 
информационната система за класиране на 
Министерството на образованието и науката“ е 
в Закона за народната просвета (ЗНП). С чл. 17, 
ал. 1, т. 2 ЗНП държавните образователни из-
исквания по чл. 16, ал. 1, т. 9 от същия, които 
касаят учебниците и учебните помагала, се 
приемат с наредба на Министерския съвет. В 
настоящия казус Наредбата за изменение 
и допълнение на Наредба № 5 от 2003 г. е 
издадена от министъра на образованието и 
науката. В изпълнение на законовата делега-
ция е прието Постановление № 104 от 10 май 
2003 г. на Министерския съвет за приемане на 
Наредба за учебниците и учебните помагала 
(ДВ, бр. 46 от 2003 г.). С чл. 7 от посочения 
нормативен акт (изм. с бр. 62 от 2013 г., в сила 
от 3 юли 2013 г.) е предвидено, че условията и 
редът за оценяване и одобряване на учебници 
и учебни помагала се определят с наредба на 
министъра на образованието и науката и с 
наредба на министъра на културата. Видно от 
„Държавен вестник“, бр. 51 от 20 юли 2014 г., 
атакуваната част от подзаконовия нормативен 
акт е издадена от министъра на образовани-
ето и науката, а не от Министерския съвет, 
каквото е изискването на чл. 17, ал. 1, т. 2 от 
Закона за народната просвета. Независимо, че 
в Постановление № 104 от 10 май 2003 г. на 
Министерския съвет е посочен министърът 
на образованието и науката, компетентен да 
издава наредба, касаеща условията и реда за 
оценяване и одобряване на учебници и учебни 
помагала, то следва да се вземе предвид За-
конът за нормативните актове, където в чл. 2, 
ал. 1 във връзка с чл. 76 АПК е указано, че 
нормативните актове могат да се издават само 
от органите, предвидени в Конституцията на 
Република България, от закон или от указ. В