Държавен вестник, бр. 31, 2005 г., стр. 2

С Т Р .  2
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  31
Министерство на образованието
и науката
 Наредба № 8 от 14 февруари 2005 г. за
придобиване на квалификация по про-
фесия “Оператор на компютър”
53
Национален осигурителен институт
 Инструкция за изменение и допълне-
ние на Инструкция № 1 от 2000 г. за
събиране на данни от осигурителите
за осигурените при тях лица и от само-
осигуряващите се лица
61
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
НАРОДНО СЪБРАНИЕ
УКАЗ № 57
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в “Държавен вестник” Зако-
нът за паричните преводи, електронните платеж-
ни инструменти и платежните системи, приет от
ХХХIX Народно събрание на 24 март 2005 г.
Издаден в София на 5 април 2005 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Антон Станков
ЗАКОН
за паричните преводи, електронните платежни
инструменти и платежните системи
Г л а в а  п ъ р в а
ПРЕДМЕТ НА РЕГУЛИРАНЕ
Обхват на закона
Чл. 1. Този закон урежда:
1. извършването на местни преводи;
2. извършването на презгранични преводи;
3. издаването и използването на електронни
платежни инструменти;
4. създаването и функционирането на пла-
тежни системи;
5. платежния надзор;
6. реда за извънсъдебно разрешаване на
спорове във връзка с извършването на преводи
или издаването и използването на електронни
платежни инструменти.
Г л а в а  в т о р а
ПАРИЧНИ ПРЕВОДИ
Раздел I
Общи положения
Паричен превод
Чл. 2. (1) Паричен превод, наричан по-ната-
тък “превод”, е прехвърляне на парични сред-
ства в полза на получател въз основа на превод-
но нареждане, подадено от наредител и прието
от изпълняваща институция.
(2) Безналичен превод е паричен превод,
извършен чрез задължаване сметка на нареди-
теля и/или заверяване сметката на получателя.
(3) Изпълняващата институция не контро-
лира предмета и законосъобразността на сдел-
ката, въз основа на която се извършва превод,
освен ако с нормативен акт е предвидено друго.
(4) Този закон не се прилага по отношение
на пътнически чекове, чекове, менителници,
акредитиви, както и пощенски парични прево-
ди на територията на Република България, уре-
дени с отделен закон.
Преводно нареждане
Чл. 3. (1) Преводно нареждане е разпореж-
дане в писмена или в електронна форма от на-
редителя към изпълняваща институция да из-
върши превод. Преводното нареждане може да
е за кредитен превод или за директен дебит.
(2) Кредитен превод (директен превод) е
превод въз основа на преводно нареждане, по-
дадено от наредителя, чрез което:
1. изпълняващата институция на наредите-
ля задължава сметката на наредителя, а изпъл-
няващата институция на получателя заверява
сметката на получателя или изплаща на полу-
чателя пари в наличност, или
2. наредителят депозира пари в наличност
при изпълняващата институция на наредителя,
а изпълняващата институция на получателя
заверява със сумата сметката на получателя или
изплаща на получателя пари в наличност.
(3) Директен дебит (незабавно инкасо) е
превод въз основа на преводно нареждане, по-
дадено от наредителя, който едновременно е и
получател, за задължаване сметката на трето
лице, което предварително се е съгласило пис-
мено със задължаването пред своята изпълня-
ваща институция.
(4) Преводното нареждане се съхранява 5
години от датата на подаването му.
Страни по превода
Чл. 4. (1) Наредител е лицето, което нареж-
да на изпълняваща институция извършването
на превод.
(2) Получател е лицето, което получава пре-
вежданата сума.
(3) Наредителят и получателят могат да
бъдат едно и също лице.
(4) Клиент е наредител или получател по
превод.