Държавен вестник, бр. 18, 2024 г., стр. 82

СТР.  82	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  18
замърсяване персонал; инспекцията трябва да 
се извършва при необходимите за откриването 
на микробно замърсяване условия;
9.45.2. пробите от напълнените единици тряб-
ва да се подлагат на положителен контрол чрез 
инокулиране на подходящ набор от референтни 
микроорганизми, които са представителни за 
изолираните в обекта микроорганизми.
9.46. Целта трябва да бъде отсъствие на 
растеж. Всяко наличие на замърсена единица 
трябва да води до заключението, че САП е 
неуспешно и следва да се предприемат след-
ните действия:
9.46.1. проучване с цел установяване на 
най-вероятната(ите) първопричина(и);
9.46.2. определяне и прилагане на подходящи 
коригиращи мерки;
9.46.3. извършване на достатъчно на брой 
успешни, последователно повторени САП 
(обикновено не по-малко от три), за да се 
демонстрира, че контролът върху процеса е 
възстановен;
9.46.4. преглед на всички относими записи, 
свързани с асептичното производство, след 
последното успешно САП:
9.46.4.1. резултатът от този преглед трябва 
да включва и оценка на риска от потенциални 
нарушения на стерилността при партидите, 
произведени след последното успешно САП;
9.46.4.2. всички произведени партиди, които 
все още не са освободени за пускане на пазара, 
трябва да се включат в обхвата на проучва-
нето; решенията, свързани с освобождаването 
им, трябва да се основават на резултатите от 
проучването;
9.46.5. всички продукти, произведени на 
дадена асептична линия след неприемливи ре-
зултати от САП, трябва да бъдат карантинирани 
до задоволителното отстраняване на несъот-
ветствията, установени при тази симулация;
9.46.6. когато проучването на първопричи-
ната установи, че неприемливите резултати 
се дължат на дейността на оператора, трябва 
да се предприемат действия за ограничаване 
дейността на съответния оператор до провеж-
дането на подходящо обучение и проверка на 
квалификацията му;
9.46.7. производството може да се възобнови 
само след успешно приключило ревалидиране.
9.47. Всички САП трябва да се документират 
и да включват подробна информация за обра-
ботените единици (напр. напълнени единици, 
инкубирани и неинкубирани единици). Доку-
ментацията трябва да съдържа обосновка за 
напълнените и неинкубирани единици. Всички 
интервенции, извършени по време на САП, 
трябва да се документират, включително ин-
формация за началния и крайния час на всяка 
интервенция и участвалото лице. Всички данни 
от мониторинга за микробно замърсяване, 
както и други данни от проведени изпитвания, 
трябва да се впишат в документацията на 
произведената при САП партида.
9.48. Симулирането на асептичния процес 
може да се прекъсва само когато съответните 
процедури изискват такова действие и при 
производствените партиди. В такива случаи се 
провежда документирано проучване.
9.49. Даден асептичен процес трябва да се 
подлага на повторно първоначално валидира-
не, когато:
9.49.1. конкретният асептичен процес про-
дължително време не е бил извършван;
9.49.2. настъпила е промяна в процеса, 
оборудването, процедурите или работната 
средата, която потенциално може да повлияе 
на асептичния процес, или са добавени нови 
контейнери за продукта или нови комбинации 
от контейнер/средство за затваряне.
10. Контрол на качеството (КК)
10.1. Производственият обект трябва да 
разполага с персонал с подходящо обучение и 
опит в областта на микробиологията, осигуря-
ване на стерилност и познания за процесите, 
за да оказва съдействие при проектиране на 
производствените дейности, при мониторинга 
на средата, както и за провеждане на проучва-
нията, при които се оценява въздействието на 
микробиологични събития върху безопасността 
на стерилния продукт.
10.2. Спецификациите за изходните суро-
вини, компонентите и продуктите трябва да 
включват изисквания за гранични стойности 
за съдържание на микроби, частици и ендо-
токсини/пирогени, когато необходимостта от 
това е установена чрез мониторинг и/или е 
посочена в СКЗ.
10.3. Всяка партида трябва да се подлага на 
анализ за микробиологично замърсяване (био-
натоварване) както при асептично дозираните, 
така и при крайно стерилизираните продукти, 
а резултатите да се отчитат при окончателния 
преглед на партидата. Трябва да бъдат опреде-
лени гранични стойности за микробиологично 
замърсяване (бионатоварване) на продукта 
непосредствено преди крайния стерилизиращ 
филтър или при крайната стерилизация, които 
да са съобразени с ефективността на пред-
стоящия метод за стерилизация. Трябва да се 
вземат проби, които да бъдат представителни 
за „най-лошия възможен случай“ (напр. в края 
на периода на престой). Когато за крайно сте-
рилизирани продукти са определени параметри 
на стерилизация, водещи до свръхунищожаване, 
бионатоварването може да се следи през под-
ходящи, предварително определени интервали.
10.4. Когато продуктите са разрешени за 
параметрично освобождаване, трябва да се 
разработи и прилага допълнителна програма 
за проследяване на бионатоварването преди 
стерилизиране на напълнения продукт и след 
това да се премине към цикъла на стерилизация, 
като на изпитване за бионатоварване се подлага 
всяка партида. Местата за вземане на проби 
от напълнените единици преди стерилизация 
трябва да се базират на данни за „най-лошия 
възможен случай“ и да бъдат представителни