Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 72

СТР.  72	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  8
Чл. 243. На естествената вентилация не 
може да се разчита за предотвратяване натруп-
ването на газове, замъгляване и замърсяването 
на въздуха в пътния тунел по време на безве-
трие, неблагоприятен вятър или бавен трафик. 
При пътни тунели без механична вентилация 
се планират мерки, чрез които при неблагопри-
ятни условия на замърсяване да не се допуска 
навлизане на още автомобили в тунела и да се 
изиска от водачите на спрелите в тунела авто-
мобили да изключат двигателите.
Чл. 244. Естествена (без механична) венти-
лация на тунел се допуска за тунели с еднопо-
сочно движение до 500 m и с двупосочно дви-
жение до 400 m. Отсъствие на аварийна меха-
нична вентилация за естествено проветрявани 
тунели следва да се обоснове с оценка на риска, 
основана на анализ на конкретни за дадения 
тунел 
параметри – наклон, 
метеорологични 
условия, трафик, превозвани товари, проектни 
пожари, евакуация и други особености на кон-
кретния тунел.
Чл. 245. Въздухът постъпва през единия 
портал, преминава по дължината на тунела и 
излиза през другия портал, насочван от венти-
лационна инсталация. При нормална експлоа-
тация средната скорост на въздушния поток в 
тунела не трябва да надвишава:
1. при двупосочно движение 8 m/s;
2. при еднопосочно движение 10 m/s.
Чл. 246. Степента на замърсяване при на-
длъжен вентилационен поток се повишава по-
степенно по протежение на тунела, достигайки 
максимум на изхода (фиг. 5а). Замърсеният въз-
дух се изпуска директно през тунелния портал.
Фиг. 5а
(2) За по-дълги тунели от тези в табл. 9 след 
оценка на риска и отчитане на конкретните ус-
ловия се препоръчват напречна вентилационна 
система или комбинирани системи. 
(3) Вариантите на топологията на вентила-
ционната мрежа, вентилаторите и вентилатор-
ните уредби и тяхното управление трябва да 
удовлетворят изискванията на тази наредба, 
включително за аварийна вентилация. За на-
чално моделиране на аварийните вентилаци-
онни режими се ползват данните в табл. 13, 
14 и 15.
Чл. 241. Въздухът в тунела се движи под 
влиянието на естествено генерирани фактори 
(разлика в температурите и налягането между 
двата портала на тунела) и от буталното дейст-
вие на преминаващите превозни средства (при-
ложение № 10). За да възникне движение на въз-
духа, тези сили трябва да преодолеят линейното 
съпротивление по стените на тунела и челното 
съпротивление на автомобилите в него. Естест-
вената вентилация може да създаде значително 
налягане и скорости на въздуха вътре в тунела, 
които следва да се вземат предвид в проекта на 
механичните вентилационни системи.
Чл. 242. При постоянен естествен въздушен 
поток по посока на трафика концентрацията на 
емисиите на изгорели газове се повишава от 
входа до максимална стойност близо до изход-
ния портал. Ако въздухът в тунела смени посо-
ката си, концентрацията на изгорелите газове 
може да достигне максималната си стойност в 
средата на тунела (фиг. 5).
Фиг. 5
Чл. 247. Механичната надлъжна вентилация се осъществява чрез прилагането на няколко вен-
тилационни схеми и комбинации между тях:
1. със струйни вентилатори (фиг. 5б);
Фиг. 5б
2. с главни вентилатори и шахта за отвеждане на замърсения въздух (фиг. 6);
Фиг. 6
3. с главни вентилатори и скоростни дюзи тип Сакардо (Saccardo) на входа (фиг. 7) или около 
средата на тунела (фиг. 8);