Държавен вестник, бр. 41, 2007 г., стр. 21

Б Р О Й  41
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  21
§ 35. В Закона за физическото възпитание и
спорта (обн., ДВ, бр. 58 от 1996 г.; бр. 53 от
1997 г.—Решение № 8 на Конституционния съд
на Република България от 1997 г.; изм., бр. 124
от 1998 г., бр. 51 и 81 от 1999 г., бр. 53 от 2000 г.;
попр., бр. 55 от 2000 г.; изм., бр. 64 от 2000 г.,
бр. 75 от 2002 г.; бр. 95 от 2002 г.—Решение № 6
на Конституционния съд на Република Бълга-
рия от 2002 г.; изм., бр. 120 от 2002 г., бр. 96 от
2004 г., бр. 88 и 103 от 2005 г., бр. 30, 34 и 36 от
2006 г.) в чл. 25 ал. 1 се изменя така:
“(1) Физическото възпитание и спортът във
висшите училища са неразделна част от обуче-
нието на студентите под формата на задължи-
телни и факултативни занимания, с минимален
хорариум на задължителните занимания от 60
часа годишно за студентите, които се обучават
за придобиване на образователно-квалифика-
ционната степен “бакалавър” или за придоби-
ване на образователно-квалификационната сте-
пен “магистър” по чл. 42, ал. 1, т. 2, буква “а” от
Закона за висшето образование.”
§ 36. В Закона за Българската академия на
науките (обн., ДВ, бр. 85 от 1991 г.; изм., бр. 90
от 1993 г., бр. 123 от 1997 г.) в чл. 2, ал. 2, т. 1
думите “и съвместно с висшите училища” се
заменят с “както и съвместно с висшите учили-
ща при условията и по реда на чл. 21, ал. 1, т. 10
от Закона за висшето образование”.
§ 37. В срок до 6 месеца от влизането в сила
на този закон Министерският съвет привежда в
съответствие с него подзаконовите актове по
прилагането му.
§ 38. Разпоредбата на § 22 влиза в сила от
1 септември 2008 г., а разпоредбата на § 29 вли-
за в сила от деня на влизането в сила на Закона
за висшето образование.
Законът е приет от 40-то Народно събрание
на 11 май 2007 г. и е подпечатан с официалния
печат на Народното събрание.
За председател на Народното събрание:
Любен Корнезов
22999
УКАЗ № 162
На основание чл. 98, т. 4 от Конституцията
на Република България
П О С Т А Н О В Я В А М :
Да се обнародва в “Държавен вестник” За-
конът за електронните съобщения, приет от ХL
Народно събрание на 11 май 2007 г.
Издаден в София на 18 май 2007 г.
Президент на републиката: Георги Първанов
Подпечатан с държавния печат.
Министър на правосъдието: Георги  Петканов
ЗАКОН
за електронните съобщения
Г л а в а  п ъ р в а
ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
Чл. 1. (1) Този закон урежда обществените
отношения, свързани с осъществяване на елек-
тронни съобщения.
(2) Електронните съобщения се осъществя-
ват чрез пренасяне, излъчване, предаване или
приемане на знаци, сигнали, писмен текст, изоб-
ражения, звук или съобщения от всякакъв вид
чрез проводник, радиовълни, оптична или дру-
га електромагнитна среда.
Чл. 2. Този закон не се прилага по отноше-
ние на съдържанието на пренасяните електрон-
ни съобщения.
Чл. 3. Този закон не се прилага при осъщес-
твяване на електронни съобщения:
1. от Министерството на отбраната, от Ми-
нистерството на вътрешните работи, от Нацио-
налната служба за охрана и от Националната
разузнавателна служба за собствени нужди, как-
то и по отношение на вътрешното разпределе-
ние на честотите и определянето на повиквател-
ните знаци за техните служебни радиовръзки;
2. осигурявани от Държавната агенция за
информационни технологии и съобщения във
връзка с националната сигурност.
Г л а в а  в т о р а
ЦЕЛИ И ПРИНЦИПИ
Чл. 4. (1) Целите на този закон са:
1. да се създават необходимите условия за
развитие на конкуренцията при осъществяване
на електронни съобщения, като се:
а) осигуряват възможности на потребите-
лите, включително и хората с увреждания, да
извличат максимална полза що се отнася до
избора, цената и качеството на електронните
съобщения;
б) предотвратява изкривяването или огра-
ничаването на конкуренцията в сектора на елек-
тронните съобщения;
в) насърчават инвестициите в инфраструк-
турата и стимулират иновациите;
г) насърчават ефективното ползване и уп-
равление на ограничените ресурси;
2. да се подпомага развитието на вътрешния
пазар на електронни съобщения, като се:
а) отстраняват евентуални пречки при осъ-
ществяването на електронни съобщения;
б) насърчават изграждането и развитието на
общоевропейски мрежи, оперативната съвмес-
тимост на общоевропейски услуги и реализира-
нето на свързаност от край до край;
в) третират равнопоставено предприятията,
осъществяващи електронни съобщения при
наличието на еднакви условия;