Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 74

С Т Р .  74
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  1
Системата за последваща обработка се счита за
удовлетворителна, когато условията, обявени от
производителя, се срещат по време на изпитването
зa достатъчно време.
Крайният изпитвателен резултат ще бъде сред-
но аритметичното от различните ЕТС изпитвател-
ни резултати.
Когато последващата обработка на отработили
газове има защитен режим, който превключва към
периодичен регенерационен режим, това се прове-
рява съгласно т. 2.8.2. За този специфичен случай
емисионните гранични стойности в табл. № 2, раз-
дел II, приложение № 2, могат да се превишат и
няма да бъдат претеглени.
2.8.2. За последващата обработка на отработи-
ли газове на база периодичен регенерационен про-
цес емисиите се измерват поне чрез две ЕТС из-
питвания—едно по време на и едно извън регене-
рацията при стабилизирана система за последваща
обработка на отработили газове, и резултатите се
претеглят.
Регенерационният процес се извършва поне един
път по време на ЕТС изпитването. Двигателят може
да бъде оборудван с превключвател, способен да
предотврати или разреши регенерационния процес,
когато това действие няма ефект върху оригинал-
ната калибровка на двигателя.
Производителят обявява условията на нормал-
ните параметри, при които се извършва регенера-
ционният процес (сажди, температура, противона-
лягане на отработили газове и т.н.) и тяхната
продължителност (n2). Производителят също оси-
гурява всичките данни за определяне времето между
две регенерации (n1). На основание добрата техни-
ческа преценка точната процедура за определяне
на това време се одобрява от техническата служба.
Производителят осигурява система за послед-
ваща обработка на отработили газове с цел пости-
гане на регенерация по време на ЕТС изпитването.
По време на кондициониращата фаза на двигателя
не се извършва регенерация.
Средните емисии между регенерационни фази
се определят от средно аритметичното на някол-
ко приблизително равноотстоящи ЕТС изпитва-
ния. Препоръчва се да се извърши поне едно ЕТС,
възможно най-близко преди регенерационното из-
питване, и едно ЕТС незабавно след регенераци-
онно изпитване. Като алтернатива производите-
лят може да осигури данни, показващи, че емиси-
ите остават постоянна величина (± 15 %) между
регенерационните фази. В този случай се използ-
ват емисиите само на едно изпитване ЕТС.
По време на регенерационното изпитване всич-
ки данни, необходими за откриване на регенера-
ция, се записват (СО или NOx емисии, температура
преди и след системата за последваща обработка
на отработили газове, противоналягане на отрабо-
тилите газове и т.н.).
По време на регенерационния процес емисион-
ните гранични стойности от табл. № 2 от раздел II,
приложение № 2 може да се превишат.
Измерените емисии се измерват съгласно т. 5.5
и 6.3 на част 3 от приложението и крайният  резул-
тат не трябва да превишава граничните стойности
от табл. № 2 от раздел II по приложение № 2.
Част 2
Изпитвателни цикли ESC и ELR
1. Регулировки на двигателя и на динамомет-
ричния стенд
1.1. Определяне на честотите на въртене на дви-
гателя A, B и C
Честотите на въртене A, B и C се обявяват от
производителя в съответствие със следните раз-
поредби:
—високата честота на въртене nhi. се определя
посредством изчисляване на 70 % от предписана-
та максимална мощност нето(ефективна мощност)
Р(n), както е определена в т. 8.2 от допълнение 1 на
приложение № 1; максималната честота на вър-
тене на двигателя, при която тази стойност се по-
явява върху кривата на мощността, се определя
като nhi;
—ниската честота на въртене nlo. се определя
посредством изчисляване на 50 % от предписаната
максимална мощност нето P(n), както е определена
в т. 8.2 от допълнение 1 на приложение № 1; мини-
малната честота на въртене на двигателя, при ко-
ято тази стойност се появява върху кривата на
мощността, се означава с nlo..
Честотите на въртене A, B и C на двигателя се
изчисляват по формулите:
честотата на въртене А = nlo + 25%(nhi—nlo);
честотата на въртене B = nlo + 50%(nhi—nlo);
честотата на въртене C = nlo + 75%(nhi—nlo).
Честотите на въртене A, B и C на двигателя могат
да бъдат проверени с един от следните методи:
а) по време на одобряването с цел установява-
не мощността на двигателя и за точното опреде-
ляне на nhi. и nlo., се извършат измервания в допъл-
нителни тестови точки в съответствие с Наредба
№ 103 за одобряване типа на нови моторни пре-
возни средства по отношение мощността на дви-
гателя (Директива 80/1269/ЕЕС); максималната
мощност, nhi. и nlo. се определят с помощта на кри-
вата на мощността, а честотите на въртене A, B и
C на двигателя се изчисляват съгласно посочени-
те по-горе формули;
б) съставя се диаграма на двигателя по дължина-
та на кривата на пълно натоварване от максимална-
та честота на въртене без натоварване до честотата на
въртене на празен ход, като се използват не по-малко
от 5 точки на измерване на интервали 1000 min-1
и точки на измерване в границите ± 50 min-1 от
честотата на въртене при обявената максимална
мощност; максималната мощност, nhi. и nlo. се оп-
ределят с помощта на тази крива, а честотите на
въртене A, B и C се изчисляват съгласно посоче-
ните по-горе формули.
Когато измерените честоти на въртене A, B и
C се намират в границите на ± 3 % от обявените
от производителя честоти на въртене на двигате-
ля, за определяне на емисиите се използват обя-
вените честоти на въртене при изпитването.
Когато се надвиши обхватът при една от тези
честоти на въртене, измерените честоти на вър-
тене на двигателя се използват при изпитването
за определяне на емисиите.
1.2.
Определяне регулировките на динамомет-
ричния стенд