Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 125

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  125
счита за начална амортизируема към момента на
прехвърлянето; когато за финансовия актив има
създаден резерв от преоценка, той може да се от-
чита по един от следните начини:
—амортизира се за останалия живот на инвес-
тицията;
—държи се, докато финансовият актив бъде
продаден или освободен по друг начин.
11.6. Когато се отпише финансов инструмент,
за който има създаден резерв за преоценка, съот-
ветстващият на финансовия инструмент резерв се
отразява като текущ финансов приход или текущ
финансов разход.
Хеджиране
12. Съществуват три вида взаимоотношения на
хеджиране:
а) хеджиране на справедлива стойност—защи-
таване на степента на риск от изменения в спра-
ведливата стойност на признат актив или пасив
или на разграничена част от подобен актив или
пасив, на която се приписва определен риск и ко-
ято ще окаже влияние върху отчетената нетна
печалба или загуба;
б) хеджиране на паричен поток—защитаване
на степента на риск от вариране на паричните по-
тоци, на които:
—се приписва определен риск, свързан с приз-
нат актив или пасив (като всички или някои бъде-
щи лихвени плащания върху дълг с непостоянен
рейтинг), или прогнозна сделка (като очаквана
покупка или продажба), и
—ще окажат влияние върху отчетената нетна
печалба или загуба. Хеджирането на непризнат
условен ангажимент се отчита като хеджиране на
паричен поток, макар че има риск за справедлива-
та стойност, и
в) хеджиране на нетна инвестиция в предприя-
тие в чужбина.
12.1. Предприятията, извършващи хеджиране,
при започване на хеджирането следва да имат
официална документация за взаимоотношенията
на хеджиране и целта на предприятието при пред-
приемане на управлението на риска (фирмена по-
литика относно хеджирането), която задължител-
но трябва да регламентира следните аспекти:
а) принципи на хеджиране в предприятието;
б) цел на хеджирането и стратегия за управле-
ние на финансовите рискове в предприятието;
в) определяне на хеджиращите инструменти и
на свързаните с тях хеджирани позиции (единици);
г) определяне на вида и естеството на обезпе-
чаваните финансови рискове;
д) определяне на начина, по който ще се оценя-
ва ефективността на хеджиращите инструменти.
12.2. Предприятията трябва да очакват, че хе-
джирането ще бъде високоефективно при оценя-
ването му на текуща база.
12.3. Предприятията трябва да са определили
вероятността за осъществяване на прогнозната
сделка, спрямо която се прилага хеджиране на
финансовите є рискове като значими.
12.4. Предприятията трябва да имат възмож-
ност надеждно да оценят ефективността от хе-
джирането.
Оценка на ефективността на хеджиране
13. Ефективността на хеджирането се изчисля-
ва в процент по една от следните две формули:
а) резултатът от измененията в справедливата
стойност (цената) или на паричния поток на хедж-
иращия инструмент се разделя на противополож-
ния по посока резултат от измененията в справед-
ливата стойност (цената) или паричния поток на
хеджираната позиция (единица), без да се взема
под внимание знакът (плюс или минус) на получе-
ното число;
б) резултатът от измененията в справедливата
стойност (цената) или на паричния поток на хедж-
ираната позиция (единица) се разделя на противо-
положния по посока резултат от измененията в
справедливата стойност (цената) или на паричния
поток на хеджиращия инструмент, без да се взема
под внимание знакът (плюс или минус) на получе-
ното число.
13.1. Хеджирането се оценява като високое-
фективно, когато процентът е в рамките на 80—
125 на сто.
13.2. Финансовите инструменти, които се от-
читат по стойност, различна от справедливата,
могат да бъдат хеджиращи инструменти само ко-
гато защитават хеджираните позиции (единици)
от ценови валутни рискове.
Отчитане на хеджиране
14.1. Хеджиране на справедлива стойност:
а) резултатът от измененията в справедливата
стойност (цената) на хеджиращите инструменти се
отчита като финансов приход или финансов разход;
б) с резултата от измененията в справедливата
стойност (цената) на хеджираните позиции (еди-
ници) се коригират техните отчетни стойности
срещу признаване на финансов приход или на фи-
нансов разход.
По посочените начини се отчита резултатът от
хеджирането на ценови рискове само когато пър-
воначално хеджирането е оценено като високое-
фективно и впоследствие оценката на хеджиране-
то е в рамките на посочените в т. 13.1 проценти.
Пример: Предприятие купува ценна книга за
100 единици. В края на текущия отчетен период
пазарната цена (справедливата стойност) на цен-
ната книга е 120 единици и предприятието с цел да
защити стойността от 120 единици предприема хе-
джиране на ценовия пазарен риск, придобивайки
производен финансов инструмент. В края на след-
ващия отчетен период пазарната цена (справедли-
вата стойност) на ценната книга е 110 единици, но
от хеджиращия инструмент предприятието реали-
зира печалба в размер 10 единици.
14.2. Хеджиране на паричен поток:
а) положителният резултат от измененията в
паричния поток на хеджиращите инструменти се
отчита като резерв от хеджиране и/или като фи-
нансови приходи до размера на предходни финан-
сови разходи, произтичащи от същите хеджиращи
инструменти;
б) отрицателният резултат от измененията в
паричния поток на хеджиращите инструменти се
отчита като намаление на резерва от хеджиране и/
или като финансови разходи за разликата, преви-
шаваща натрупания резерв от хеджиране, произ-
тичащ от същите хеджиращи инструменти.