Държавен вестник, бр. 73, 2021 г., стр. 64

СТР.  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  73
125 
2.7.2.3.3.6 
Проби, които са или имитират радиоактивен материал, затворен в херметична капсула, могат да се 
освободят от: 
.1  изпитванията, посочени в 2.7.2.3.3.5.1 и 2.7.2.3.3.5.2, при условие, че пробите вместо това са 
подложени на изпитването на удар, предписано в ISO 2919:2012 „Радиационна защита − Затворени 
радиоактивни източници − Общи изисквания и класификация“: 
.1    изпитване на удар 4-ти клас, при условие че теглото на радиоактивния материал под специална 
форма е не повече от 200 g; и 
.2    изпитване на удар 5-ти клас, при условие че теглото на радиоактивния материал под специална 
форма е равно или по-голямо от 200 g, но по-малко от 500 g. 
.2  изпитването, предписано 2.7.2.3.3.5.4, при условие, че те вместо това те се подлагат на топлинно 
изпитване 6-ти клас, предвидено в ISO 2919:2012 „Радиационна защита – Затворени радиоактивни 
източници – Общи изисквания и класификация“. 
2.7.2.3.3.7 
За проби, които са или имитират неразсейващ се твърд материал, оценката по метода на просмукване 
трябва да се извършва по следния начин: 
.1  Пробата се потапя в продължение на 7 дни във вода при околна температура. Обемът на водата за 
изпитване трябва да бъде достатъчен, за да се гарантира, че в края на 7-дневното изпитване 
оставащият свободен обем на непогълнатата и нереагиралата вода да е най-малко 10% от обема на 
самата изпитвана твърда проба. Водата трябва да има първоначално pH от 6 до 8 и максимална 
проводимост от 1 mS/m при 20°C; 
.2  След това водата с пробата се нагрява до температура (50 ± 5)°C и се поддържа при тази 
температура в продължение на 4 часа; 
.3   След това се определя активността на водата; 
.4  След това пробата се държи не по-малко от 7 дни в неподвижна въздушна среда при температура не 
по-ниска от 30°C и относителна влажност не по-ниска от 90%; 
.5 
След това пробата се потапя във вода със същата спецификация като посочената в 2.7.2.3.3.7.1 по-
горе, водата с пробата се нагрява до (50 ± 5)°C и се поддържа при тази температура в продължение 
на 4 часа; 
.6   След това се определя активността на водата. 
2.7.2.3.3.8 
За проби, които са или имитират радиоактивен материал, затворен в херметична капсула, се извършва 
оценка по метода на просмукване или оценка на обемно изтичане, както следва: 
.1  Оценката по метода на просмукване се състои от следните стъпки: 
.1 пробата се потапя във вода при околна температура. Водата трябва да има първоначално pH 
от 6 до 8 с максимална проводимост 1 mS/m при 20°C; 
.2  водата и образецът се нагряват до температура (50 ± 5)°C и се поддържат при тази температура в 
продължение на 4 часа; 
.3    определя се активността на водата; 
.4  след това пробата се държи най-малко 7 дни в неподвижна въздушна среда при температура не 
по-ниска от 30°C и относителна влажност не по-ниска от 90 %; 
.5 
процесът в точки .1, .2 и .3 се повтаря. 
.2 Алтернативната оценка за обемно изтичане трябва да включва всяко изпитване от предписаните в ISO 
9978:1992 „Радиационна защита – Затворени радиоактивни източници – Методи за изпитване на 
изтичане“, при условие че те са приемливи за компетентния орган. 
2.7.2.3.4 
Материал с ниска диспергираща способност 
2.7.2.3.4.1 
За конструкцията на радиоактивен материал с ниска диспергираща способност е необходимо 
многостранно одобрение.  Радиоактивният материал с ниска диспергираща способност трябва да е такъв 
радиоактивен материал, на който общото количество в опаковката удовлетворява, като се имат предвид 
разпоредбите на 6.4.8.14, следните изисквания: 
.1 Нивото на излъчване на разстояние 3 m от незащитения радиоактивен материал не превишава 
10 mSv/h; 
.2  При извършване на изпитванията, посочени в 6.4.20.3 и 6.4.20.4 емисиите в атмосферата в 
газообразна или аерозолна форма на частици с аеродинамичен еквивалентен диаметър 100 μm не 
превишава 100 A2. За всяко изпитване може да се използва отделна проба; и 
.3  При извършване на изпитването, посочено в 2.7.2.3.1.4, активността на водата не трябва да 
превишава 100 A2. При извършването на това изпитване трябва да се вземе под внимание вредното 
въздействие на изпитванията, посочени в 2.7.2.3.4.1.2 по-горе. 
2.7.2.3.4.2 
Радиоактивният материал с ниска диспергираща способност се подлага на следните изпитвания: 
Пробите, които са или имитират радиоактивен материал с ниска диспергираща способност, се подлагат на 
усиления топлинен тест, посочен в 6.4.20.3, и теста на сблъсък, посочен в 6.4.20.4. За всяко от тези 
изпитвания може да се използва отделна проба. След всяко изпитване пробата се подлага на изпитването 
за просмукване, посочено в 2.7.2.3.1.4. След всяко изпитване трябва да се определи дали са изпълнени 
приложимите разпоредби, посочени в 2.7.2.3.4.1. 
126 
 
2.7.2.3.4.3     Доказването на съответствие със стандартите за ефективност в 2.7.2.3.4.1 и 2.7.2.3.4.2 се извършва 
в съответствие с 6.4.12.1 и 6.4.12.2. 
 
2.7.2.3.5 
Делящ се материал 
 
Делящи се материали и опаковки, съдържащи делящ се материал, се класифицират под съответната 
позиция в таблица 2.7.2.1.1 като „ДЕЛЯЩИ СЕ“, ако не попадат под освобождаването, предвидено с една 
от разпоредбите на подточки .1 до .6 по-долу, и не се превозват в съответствие с изискванията на 5.1.5.5. 
Всички разпоредби се прилагат само за материал в опаковка, която отговаря на изискванията на 6.4.7.2, 
ако тази разпоредба изрично не допуска неопакован материал. 
 
.1  уран, обогатен с уран-235 максимално до 1% от теглото, с общо съдържание на плутоний и уран-233, 
който не превишава 1 % от теглото на уран-235, при условие, че делящите се нуклеиди са 
равномерно разпределени по целия материал. Освен това, ако уран-235 присъства под формата на 
метал, оксид или карбид, той не трябва да формира подредена решетка. 
 
.2  течни разтвори на уранил нитрат, обогатен с уран-235 до максимум 2% от теглото, с общо 
съдържание на плутоний и уран-233 в количество, което не превишава 0,002% от теглото на урана, и 
с минимално атомно съотношение на азот към уран (N/U) (N/U), равно на 2; 
 
.3 уран с максимално обогатен уран-235 до 5% от теглото на урана, при условие че: 
 
.1 
няма повече от 3,5 g уран-235 в опаковка; 
 
.2 
общото съдържание на плутоний и уран-233 не надвишава 1% от масата на уран-235 в опаковка; 
 
.3      превозът на опаковки подлежи на ограничението по отношение на пратки, предвидено  
         в 5.1.5.5.3; 
 
.4 
 делящи се нуклиди с общо тегло не повече от 2,0 g на опаковка, при условие че превозът на тази 
опаковка подлежи на ограничението по отношение на пратки, предвидено в 5.1.5.5.4; 
 
.5 
делящи се нуклиди с общо тегло не повече от 45 g, опаковани или неопаковани, подлежащи на 
ограничението по отношение на пратки, предвидено в 5.1.5.5.5; 
 
.6    делящ се материал, който отговаря на изискванията на 5.1.5.5.2, 2.7.2.3.6 и 5.1.5.2.1. 
 
Делящ се материал, който не се класифицира като „ДЕЛЯЩ СЕ“ съгласно 2.7.2.3.5.6, трябва да бъде подкритичен,  
без да е необходим контрол на натрупването, при следните условия: 
 
.1 условията, предвидени в 6.4.11.1 (a); 
 
.2  условията, съвместими с разпоредбите, отнасящи се за оценките, определени в 6.4.11.12 (b) и 
6.4.11.13 (b), по отношение на опаковките; и 
 
.3    условията, посочени в 6.4.11.11 (a) при въздушен превоз. 
 
 
2.7.2.4 Класификация на опаковките или неопакованите материали 
 
Количеството на радиоактивния материал в една опаковка не трябва да превишава съответните граници 
за даден тип опаковка, както е посочено по-долу. 
 
2.7.2.4.1 
Класифициране като освободена опаковка 
 
2.7.2.4.1.1  Дадена опаковка може да бъде класифицирана като освободена, ако отговаря на едно от следните условия: 
 
.1    ако е празна опаковка, съдържала преди това радиоактивен материал; 
.2  ако съдържа уреди или изделия, активността на които не превишава границите, посочени в колони 
(2) и (3) на таблица 2.7.2.4.1.2; 
.3    съдържа изделия, изработени от естествен уран, обеднен уран или естествен торий; 
 
.4    съдържа радиоактивен материал, който не превишава границите на активност, посочени в колона (4) 
от таблица 2.7.2.4.1.2; или 
 
.5    съдържа по-малко от 0,1 kg уранов хексафлуорид, който не превишава границите на активност, 
посочени в колона (4)  от таблица 2.7.2.4.1.2. 
 
2.7.2.4.1.2 
Опаковка, която съдържа радиоактивен материал, може да бъде класифицирана като освободена 
опаковка, при условие че нивото на излъчване във всяка точка на нейната външна повърхност не 
превишава 5 μSv/h.