Държавен вестник, бр. 3, 2018 г., стр. 25

БРОЙ  3	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
от Закона за електронните съобщения. В 
тази насока сочи, че за 35,56 % от населе­
нието на страната – Северна България, били 
резервирани 44,44 % от общия капацитет 
разпределени опознавателни знаци, докато за 
64,44 % от населението на Южна България 
били резервирани едва 55,56 % от капацитета. 
Прави искане за отмяна на разпоредбата, 
както и искане за присъждане на направените 
по делото разноски. 
Ответникът по жалбата – Комисията 
за регулиране на съобщенията, чрез юрк. 
Бончева и Добрева оспорват жалбата като 
неоснователна. Твърдят, че принципът на 
разделянето на Северна и Южна България 
при определяне на опознавателни знаци се 
спазва за територията на Република България 
повече от 60 години, като за територията 
на Южна България са определени повече 
знаци, а именно тези с нечетни цифри, а за 
Северна България с четна цифра. Излага, че 
разпределението на населението на територи­
ята на България е динамична величина и се 
променя през годините, а за определянето на 
опознавателни знаци е от значение спазване 
на критерий, който е постоянен във времето. 
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура дава мотивирано 
заключение за неоснователност на жалбата. 
Посочва, че уникалният знак, с който всеки 
радиолюбител се представя пред кореспонден­
тите в радиовръзката, се формира по правила, 
които са еднакви за всички български радио­
любители. Точка 1 от приложение № 3 към 
чл. 22 от Техническите изисквания сочи, че: 
„Комисията определя лични опознавателни 
знаци на всички български радиолюбите­
ли.“ Приема, че дори да бъдат кредитирани 
данните за живущите на север и на юг от 
Стара планина процент радиолюбители, не 
може да бъде обоснован изводът, съдържащ 
се в жалбата, тъй като, видно от правилото 
на т. 1 от приложение № 3 към чл. 22 от 
Техническите изисквания, броят на цифрите, 
съдържащи се в опознавателните знаци за 
Южна България, са 5 – т. е. с една повече от 
тези за Северна България, които са 4, пора­
ди което и комбинациите за опознавателни 
знаци са повече за Южна България.
При извършена служебна проверка за 
допустимост на оспорването Върховният ад­
министративен съд, седмо отделение, приема, 
че жалбата е допустима като подадена от 
активно процесуално легитимирана страна 
срещу нормативен акт, който подлежи на 
съдебен контрол за законосъобразност пред 
Върховния административен съд (чл. 132, 
ал. 2, т. 1 АПК). 
Съгласно разпоредбата на чл. 185 от Ад­
министративнопроцесуалния кодекс (АПК) 
подзаконовите нормативни актове могат да 
се оспорват пред съд.
Добромир Иванов Добрев от София се ле­
гитимира като правоспособен радиолюбител 
и попада в кръга на лицата, за които норма­
тивният акт поражда права и задължения. 
По отношение на срока за оспорване съд­
ът приема, че съгласно нормата на чл. 187, 
ал. 1 АПК подзаконовите нормативни ак­
тове могат да се оспорват без ограничение 
във времето. 
При извършена служебна проверка за 
законосъобразност на обжалвания акт на 
всички основания настоящият състав на седмо 
отделение на ВАС прави следните изводи от 
фактическа и правна страна: 
Техническите изисквания за осъществява­
не на електронни съобщения чрез радиосъо­
ръжения от любителската радиослужба имат 
характеристиките на подзаконов нормативен 
акт, издаден от Комисията за регулиране на 
съобщенията в компетентността є по чл. 32, 
т. 2 от Закона за електронните съобщения. 
Предмет на контрол за законосъобраз­
ност е единствено разпоредбата на т. 1 от 
приложение № 3 към чл. 22 от Техническите 
изисквания за осъществяване на електронни 
съобщения чрез радиосъоръжения от люби­
телската радиослужба (изм., ДВ, бр. 100 от 
18.12.2015 г.), изменена в оспорвания вариант 
с Решение № 618 от 10.12.2015 г. на КРС. 
Приложимите разпоредби, регламенти­
ращи процедурата по приемане/изменение 
на нормативен акт, се съдържат в Закона за 
нормативните актове (в случая в редакцията 
му към процеса на приемане на Решение 
№ 618 от 10.12.2015 г.), като в частност за 
процесното решение намират приложение и 
специалните разпоредби на Закона за елек­
тронните съобщения. 
Съгласно чл. 26, ал. 1 ЗНА (ред., ДВ, 
бр. 46 от 2007 г.) изработването на проект на 
нормативен акт се извършва при зачитане 
на принципите на обоснованост, стабилност, 
откритост и съгласуваност. 
Съгласно чл. 28, ал. 1 ЗНА проектът на 
нормативен акт заедно с мотивите, съответно 
доклада към него, се внася за обсъждане и 
приемане от компетентния орган. Алинея 2 
посочва съдържанието на мотивите, съответ­
но доклада, като ал. 3 въвежда забрана да се 
обсъжда от компетентния орган проект, към 
който не са приложени мотиви, съответно 
доклад, съгласно изискванията по ал. 2. 
С определение от 11.11.2016 г., съобщено 
на страните по делото, съдът е указал на 
ответника, че с оглед на чл. 170, ал. 1 АПК 
във връзка с чл. 196 АПК негова е доказа­
телствената тежест за съществуването на 
фактическите основания, посочени в акта,