Държавен вестник, бр. 87, 2005 г., стр. 23

Б Р О Й  87
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
ласт, определена от Националния статистичес-
ки институт за месеца, който предхожда въз-
никването на болестта, а за племенни животни
от националния генофонд на страната—по оцен-
ка, направена от Изпълнителната агенция по
селекция и репродукция в животновъдството.
(2) В случаите, когато продуктите, добити
от заклани животни, подлежат на реализация,
получените средства се приспадат от размера
на обезщетението.
Чл. 145. (1) Обезщетението за инвентар,
чиято обща пазарна стойност към момента на
унищожаването е над 500 лв., се заплаща след
определянето є от лицензиран оценител, а под
тази стойност—по пазарни цени.
(2) Възнаграждението на лицензирания оце-
нител е за сметка на НВМС.
Чл. 146. Обезщетението за зародишни про-
дукти, суровини и храни от животински произ-
ход, странични животински продукти и продук-
ти, получени от тях, фуражни суровини, фураж-
ни добавки и комбинирани фуражи се определя
по средната пазарна цена за съответната об-
ласт, определена от Националния статистичес-
ки институт за месеца, който предхожда въз-
никването на болестта.
Чл. 147. (1) За изплащане на обезщетение
собствениците в срок до три работни дни от
датата на унищожаването на животни, заро-
дишни продукти, суровини и храни от живо-
тински произход, странични животински про-
дукти и продукти, получени от тях, фуражни
суровини, фуражни добавки, премикси, ком-
бинирани и медикаментозни фуражи подават
заявление до директора на съответната РВМС,
към което прилагат:
1. документ, издаден от месопреработвател-
но и/или млекопреработвателно предприятие,
когато суровините от животински произход са
насочени от РВМС за преработване;
2. ветеринарномедицински паспорт за едри
преживни и еднокопитни животни;
3. документът по чл. 143, ал. 7.
(2) Към документите по ал. 1 служебно се
прилагат:
1. документите по чл. 143, ал. 1 и 4;
2. писмо с резултата от лабораторно-диаг-
ностичното изследване;
3. наказателното постановление по чл. 142,
ал. 2.
(3) В случаите, когато не са приложени ня-
кои от документите по ал. 1 или са констатира-
ни пропуски в тях, директорът на РВМС в три-
дневен срок от подаване на документите пис-
мено уведомява заявителя и определя срок за
отстраняване на нередовността.
(4) Уведомлението по ал. 3 се връчва на за-
явителя срещу подпис или се изпраща с препо-
ръчано писмо с обратна разписка.
(5) Когато нередовността не бъде отстране-
на в определения срок, директорът на РВМС
прекратява процедурата по изплащане на обез-
щетение с мотивирана заповед.
(6) Заповедта по ал. 5 може да се обжалва
по реда на Закона за административното про-
изводство.
Чл. 148. Въз основа на документите по чл. 147
директорът на РВМС:
1. съставя акт за обезщетение по образец и
изплаща обезщетението в срок до 30 дни от
датата на унищожаването;
2. не се произнася до приключване на вися-
щото административнонаказателно производ-
ство за нарушения по чл. 142;
3. отказва изплащане на обезщетение с мо-
тивирана заповед в случаите по чл. 142.
Г л а в а  с е д м а
ЗАЩИТА И ХУМАННО ОТНОШЕНИЕ
КЪМ ЖИВОТНИТЕ
Раздел I
Изисквания за защита и хуманно отношение
към животните
Чл. 149. (1) Животните се отглеждат и из-
ползват по начин, който съответства на тях-
ното развитие и предназначение и е съобра-
зен с физиологичните им нужди и етологични
особености.
(2) Манипулации или хирургически интер-
венции, които причиняват или могат да причи-
нят значителни болки на животните, се извър-
шват с прилагане на упойка.
(3) Минималните изисквания за защита и
хуманно отношение при отглеждане, използва-
не, продажба, клане и умъртвяване на различ-
ни видове животни се уреждат с наредби на
министъра на земеделието и горите.
Чл. 150. (1) Собствениците и гледачите на
животни, както и управителите на животновъд-
ни обекти са длъжни да:
1. се грижат за животните и да не ги изоставят;
2. осигуряват на всяко животно в зависимост
от вида, възрастта и породата му:
а) място за обитаване и условия, съобразени
с нуждите му;
б) необходимото пространство и свобода на
движение;
в) достатъчно количество храна и вода;
г) свободен достъп до местата за хранене и
поене;
д) подходящ микроклимат;
е) редовно профилактично ветеринарноме-
дицинско обслужване и незабавно лечение при
заболяване или нараняване;
ж) подходящи съдове за хранене и поене,
поставени по начин, който не позволява замър-
сяването им и намалява до минимум агресив-
ната конкуренция между животните;
3. предприемат всички мерки за предотвра-
тяване на бягството на животните.
(2) Гледачите на животни проверяват най-
малко един път дневно състоянието им.
Чл. 151. Забранява се:
1. причиняването на страх, нараняване, бол-
ка, страдание, стрес или смърт на животни, освен