Държавен вестник, бр. 14, 2017 г., стр. 2

СТР.  2	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  14
КОНСТИТУЦИОНЕН СЪД
РЕШЕНИЕ № 1 
от 31 януари 2017 г.
по конституционно дело № 6 от 2016 г.
Конституционният съд в състав: председа-
тел: Борис Велчев, членове: Цанка Цанкова, 
Стефка Стоева, Румен Ненков, Кети Маркова, 
Георги Ангелов, Анастас Анастасов, Гроз-
дан Илиев, Мариана Карагьозова-Финкова, 
Константин Пенчев, Филип Димитров, Таня 
Райковска, при участието на секретар-прото-
колиста Силвия Василева разгледа в закрито 
заседание на 31 януари 2017 г. конституцион-
но дело № 6/2016 г., докладвано от съдията 
Стефка Стоева.
Производството е по чл. 149, ал. 1, т. 2 
от Конституцията на Република България 
(Конституцията).
Образувано е на 15.04.2016 г. по искане 
на пленума на Върховния касационен съд за 
обявяване на противоконституционност на 
разпоредбата на чл. 166, ал. 3 от Закона за 
съдебната власт (обн., ДВ, бр. 64 от 7.08.2007 г.; 
посл. изм. и доп., бр. 76 от 30.09.2016 г.) (ЗСВ).
В искането съдиите от Върховния касацио-
нен съд поддържат, че оспорената разпоредба 
противоречи на чл. 129, ал. 3, т. 2, на чл. 4, 
ал. 1 и на чл. 48, ал. 4 от Конституцията. 
Сочат, че подаването на оставка е безусловно 
конституционно основание за освобождаване 
от длъжност на съдия, прокурор или следо-
вател (чл. 129, ал. 3, т. 2) и че противокон-
ституционен е всеки закон, който въвежда 
допълнителни предпоставки или пречки за 
прекратяване на магистратското правоотно-
шение, тъй като противоконституционно се 
стеснява предметният обхват на чл. 129, ал. 3, 
т. 2 от Конституцията.
С определение от 2.06.2016 г. съдът е допус-
нал искането за разглеждане по същество и е 
конституирал като заинтересовани институции 
Народното събрание, министъра на право-
съдието, Върховния административен съд, 
главния прокурор и Висшия съдебен съвет. 
Покани да предложат становища по дело-
то са отправени до неправителствени орга-
низации – Съюза на юристите в България, 
Съюза на съдиите в България, Асоциацията 
на българските административни съдии, Бъл-
гарската съдийска асоциация, Асоциацията 
на прокурорите в България и Камарата на 
следователите в България. 
Покани да дадат писмено правно мнение 
по предмета на делото са изпратени до проф. 
д-р Васил Мръчков, проф. д-р Красимира 
Средкова и проф. д-р Емил Мингов.
ОФИЦИАЛЕН РАЗДЕЛ
Постъпилите становища и правни мнения 
се разделят на две групи.
Според тези от първата група, в която се 
включват неправителствените организации, 
проф. д-р Мръчков и проф. д-р Мингов, ис-
кането е основателно. Те акцентират върху 
разбирането, че престоят на магистрата в 
съдебната власт за периода от подаване на 
оставката до приключване на дисциплинар-
ното производство съставлява принудителен 
труд и почти всички съдържат уговорката, 
че трябва да се намерят други способи да не 
получи обезщетение.
Съюзът на юристите в България поддържа, 
че съгласно чл. 129, ал. 3, т. 2 от Конституцията 
освобождаването от длъжност на магистратите 
става чрез подаване на оставка и оспорената 
разпоредба е противоконституционна поради 
въвеждането в Закона за съдебната власт на 
допълнително условие за освобождаване, 
което ограничава конституционното право 
на магистратите. За да не се злоупотребява 
с възможността да се подава оставка при 
възбудено дисциплинарно производство, ко-
ято би прекратила производството и би дала 
възможност на лицето да получи обезщетение 
по чл. 225 ЗСВ, предлагат в мотивите на ре-
шението да се отбележи, че законодателният 
орган трябва да съобрази посочените правни 
последици по смисъла на чл. 22, ал. 4 от За-
кона за Конституционен съд (ЗКС).
Асоциацията на българските администра-
тивни съдии застъпва становището, че неосво-
бождаването от длъжност на магистрата при 
подаване на оставка означава принудителен 
труд по смисъла на чл. 48, ал. 4 от Конститу-
цията. Твърди, че продължаването на магист-
ратското правоотношение в случаите на дис-
циплинарно производство до приключването 
му би могло да доведе до продължаването му 
и след навършване на 65-годишна възраст на 
магистрата и това е в директно противоречие 
с чл. 129, ал. 3, т. 1 от Конституцията, поради 
което законово регламентираната мярка се 
явява непропорционална на преследваната 
със закона цел.
Асоциацията на прокурорите в България 
поддържа, че чл. 166, ал. 3 ЗСВ нарушава 
конституционните принципи за пропорцио-
налност и правна сигурност. Нормативната 
уредба на дисциплинарната отговорност дава 
достатъчно сигурност, че магистратът ще по-
несе всички последици от дисциплинарната 
санкция, независимо дали към момента на 
нейното налагане съществува съответното 
трудово правоотношение. Оспорената раз-
поредба противоречи на чл. 129, ал. 3, т. 2 
и на чл. 4, ал. 1 от Конституцията, тъй като 
интензивно без основание ограничава основно