Държавен вестник, бр. 102, 2008 г., стр. 5

Б Р О Й  102
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  5
Чл. 33. Установяването на нарушенията, из-
даването, обжалването и изпълнението на на-
казателните постановления се извършват по
реда на Закона за административните наруше-
ния и наказания.
Чл. 34. Средствата от глоби и имуществени
санкции по глава седма се включват в бюджета
на Министерството на извънредните ситуации
за съответната година и се разходват, както
следва:
1. не по-малко от 70 на сто—за капиталови
разходи за развитие на центровете 112, за пови-
шаване квалификацията на служителите и за
популяризиране на ЕЕН 112;
2. до 30 на сто—за допълнително материал-
но стимулиране на служителите в Главна ди-
рекция “Национална система 112” при условия
и по ред, определени с наредба на министъра на
извънредните ситуации.
Г л а в а  с е д м а
АДМИНИСТРАТИВНОНАКАЗАТЕЛНИ
РАЗПОРЕДБИ
Чл. 35. Който не изпълни задължение по този
закон, се наказва с глоба от 200 до 1000 лв. или
с имуществена санкция от 300 до 2000 лв.
Чл. 36. Длъжностно лице, което не изпълни
задължение, възложено му с този закон, се на-
казва с глоба от 200 до 1000 лв., ако не подлежи
на по-тежко наказание.
Чл. 37. Който ползва не по предназначе-
ние ЕЕН 112, се наказва с глоба от 200 до
1000 лв.
Чл. 38. (1) Който предава чрез ЕЕН 112 не-
верни или заблуждаващи съобщения и сигнали
за помощ, се наказва с глоба от 2000 до 5000 лв.,
ако не подлежи на по-тежко наказание.
(2) Когато в случаите по ал. 1 са мобилизи-
рани ресурси на службите за спешно реагира-
не, наказанието е глоба от 10 000 до 20 000 лв.,
ако не подлежи на по-тежко наказание, както
и обезщетение за причинените на службите
вреди.
Чл. 39. При повторно нарушение по чл. 35,
36, 37 и 38 се налага глоба или имуществена
санкция в двоен размер.
ДОПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 1. По смисъла на този закон:
1. “Единен европейски номер за спешни по-
виквания 112” (ЕЕН 112) е единен европейски
телефонен номер, определен в Националния
номерационен план, който се използва при не-
обходимост от спешна помощ при различни
рискове за живота, здравето, сигурността и
имуществото на гражданите.
2. “Място на инцидента” е мястото, където
са възникнали или могат да възникнат обстоя-
телствата по т. 1 и трябва да бъде оказана спешна
помощ.
3. “Спешна помощ” е незабавното действие,
предприето от службите за спешно реагиране в
рамките на тяхната компетентност в отговор
на получената информация от център 112.
4. “Спешно повикване” означава повикване
към ЕЕН 112.
5. “Контактна точка” е мястото, в което се
обменя информацията между центровете 112 и
службите за спешно реагиране.
§ 2. Със закона се въвеждат изискванията на
чл. 26, параграфи 2 и 4 от Директива 2002/22/
ЕО на Европейския парламент и на Съвета от
7 март 2002 г. относно универсалната услуга и
правата на потребителите във връзка с елект-
ронните съобщителни мрежи и услуги (Дирек-
тива за универсалната услуга).
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ
РАЗПОРЕДБИ
§ 3. (1) Националните телефонни номера 150,
160 и 166 за приемане на спешни повиквания се
използват паралелно с единния европейски
номер за спешни повиквания 112.
(2) Министерският съвет в срок една година
от влизането в сила на закона приема решение
за пренасочване на повикванията към телефон-
ните номера по ал. 1 към центровете 112.
§ 4. В Кодекса за социално осигуряване (обн.,
ДВ, бр. 110 от 1999 г.; Решение № 5 на Консти-
туционния съд от 2000 г.—бр. 55 от 2000 г.; изм.,
бр. 64 от 2000 г., бр. 1, 35 и 41 от 2001 г., бр. 1, 10,
45, 74, 112, 119 и 120 от 2002 г., бр. 8, 42, 67, 95,
112 и 114 от 2003 г., бр. 12, 21, 38, 52, 53, 69, 70,
112 и 115 от 2004 г., бр. 38, 39, 76, 102, 103, 104 и
105 от 2005 г., бр. 17, 30, 34, 56, 57, 59 и 68 от
2006 г.; попр., бр. 76 от 2006 г.; изм., бр. 80, 82,
95, 102 и 105 от 2006 г., бр. 41, 52, 53, 64, 77, 97,
100, 109 и 113 от 2007 г. и бр. 33, 43, 67, 69 и 89 от
2008 г.) в чл. 69, ал. 5 думите “Министерството
на държавната политика при бедствия и ава-
рии” се заменят с “Министерството на извън-
редните ситуации”.
§ 5. В Наказателния кодекс (обн., ДВ, бр. 26
от 1968 г.; попр., бр. 29 от 1968 г.; изм., бр. 92 от
1969 г., бр. 26 и 27 от 1973 г., бр. 89 от 1974 г.,
бр. 95 от 1975 г., бр. 3 от 1977 г., бр. 54 от 1978 г.,
бр. 89 от 1979 г., бр. 28 от 1982 г.; попр., бр. 31 от
1982 г.; изм., бр. 44 от 1984 г., бр. 41 и 79 от 1985 г.;
попр., бр. 80 от 1985 г.; изм., бр. 89 от 1986 г.;
попр., бр. 90 от 1986 г.; изм., бр. 37, 91 и 99 от
1989 г., бр. 10, 31 и 81 от 1990 г., бр. 1 и 86 от
1991 г.; попр., бр. 90 от 1991 г.; изм., бр. 105 от
1991 г., бр. 54 от 1992 г., бр. 10 от 1993 г., бр. 50
от 1995 г.; Решение № 19 на Конституционния
съд от 1995 г.—бр. 97 от 1995 г.; изм., бр. 102 от
1995 г., бр. 107 от 1996 г., бр. 62 и 85 от 1997 г.;
Решение № 19 на Конституционния съд от
1997 г.—бр. 120 от 1997 г.; изм., бр. 83, 85, 132,
133 и 153 от 1998 г., бр. 7, 51 и 81 от 1999 г., бр. 21
и 51 от 2000 г.; Решение № 14 на Конституцион-
ния съд от 2000 г.—бр. 98 от 2000 г.; изм., бр. 41