Държавен вестник, бр. 95, 2016 г., стр. 108

СТР.  108	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  95
на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/
ЕИО) и за отмяна на Директива 2004/40/ЕО 
се изготвя в съответствие с изискванията на 
чл. 36а ЗЗБУТ. В доклада се включва инфор-
мация и относно изключенията, предвидени 
в чл. 16, ал. 2.
Заключителни разпоредби
§ 4. Наредбата се издава на основание 
чл. 36, т. 2 от Закона за здравословни и без-
опасни условия на труд.
§ 5. В Наредба № 7 от 1999 г. за минимал-
ните изисквания за здравословни и безопасни 
условия на труд на работните места и при 
използване на работното оборудване (обн., ДВ, 
бр. 88 от 1999 г.; изм. и доп., бр. 48 от 2000 г., 
бр. 52 от 2001 г., бр. 43 от 2003 г., бр. 37 и 88 
от 2004 г., бр. 40 от 2008 г. и бр. 24 от 2013 г.) 
се правят следните изменения:
1. Член 148 се отменя.
2. Членове 151 – 154 се отменят.
3. Членове 158 и 159 се отменят.
§ 6. Наредбата влиза в сила три месеца 
след обнародването є в „Държавен вестник“.
Министър на труда 
и социалната политика: 
Зорница Русинова
Министър на здравеопазването:  
Петър Москов
Приложение № 1 
към чл. 6, ал. 1
ФИЗИЧЕСКИ ВЕЛИЧИНИ ПО ОТНОШЕНИЕ 
НА ЕКСПОЗИЦИЯТА НА ЕЛЕКТРОМАГНИТ-
НИ ПОЛЕТА
Използват се следните физически величини за 
описание на експозицията на електромагнитни 
полета:
Интензитетът на електрическото поле (Е) е 
векторна величина, която отговаря на силата, 
упражнявана върху една заредена частица, неза-
висимо от нейното движение в пространството. 
Той се измерва във волт на метър (Vm–1). Трябва 
да се прави разлика между външното електриче-
ско поле и електрическото поле в тялото (in situ), 
което е резултат от експозицията на външното 
електрическо поле.
Електрическият ток в крайниците (IL) е про-
тичането на ток в крайниците на лице, изложено 
на електромагнитни полета в честотния обхват 
от 10 MHz до 110 MHz, в резултат на контакт с 
предмет, намиращ се в електромагнитното поле 
или на потока от капацитивните токове, инду-
цирани в тялото, изложено на електромагнитни 
полета. То се измерва в ампери (А).
Контактният електрически ток (IC) е проти-
чането на ток при допира на човек до предмет в 
електромагнитно поле. То се измерва в ампери 
(А). Постоянно протичане на контактен елек-
трически ток възниква, когато дадено лице е в 
продължителен допир с предмет, намиращ се в 
електромагнитно поле. При влизането в такъв 
допир може да възникне искров разряд с придру-
жаващи го токове от преходния процес.
Електрическият заряд (Q) е подходяща вели-
чина, използвана за искров разряд, и се измерва 
в кулони (C).
Интензитетът на магнитното поле (Н) е 
векторна величина, която наред с магнитната 
индукция определя магнитното поле във всяка 
точка на пространството. Той се измерва в ампер 
на метър (Аm–1).
Магнитната индукция (плътност на магнитния 
поток) (В) е векторна величина, определена като 
сила, упражнена върху движещите се заряди, 
измерена в тесла (T). В свободното пространство 
и в биологични материи магнитната индукция 
и интензитетът на магнитното поле могат да 
бъдат използвани по един и същи начин, като 
се използва зависимостта, която определя, че 
интензитетът на магнитното поле H = 1 Am–1 е 
равностоен на магнитната индукция B = 4π10 –7T 
(приблизително 1,25 микротесла).
Плътността на мощността (S) е подходяща 
величина, използвана за много високи честоти, 
когато дълбочината на проникване в тялото е 
малка. Тя представлява мощността на падащото 
лъчение, перпендикулярно на дадена повърхност, 
разделена на площта на тази повърхност. Тя се 
измерва във ват на квадратен метър (Wm–2).
Специфичната погълната енергия (СПЕ) е 
енергията, погълната от единица маса биоло-
гични тъкани, измерена в джаул на килограм 
(Jkg–1). В настоящата наредба то се използва за 
установяването на ограничения за въздействието 
на импулсните микровълнови лъчения.
Специфичната погълната мощност (СПМ), 
усреднена за цялото тяло или за някоя част на 
тялото, е частта от енергията за единица време, 
която се поглъща от единица маса от тъканта на 
тялото и се измерва във ват на килограм (Wkg–1). 
СПМ за цялото тяло е широко приета величина за 
установяване на съотношението между вредните 
топлинни въздействия и експозицията на радио-
честотите. Освен средната СПМ за цялото тяло 
е необходима и локалната СПМ, за да се оцени 
и ограничи прекомерното поглъщане на енергия 
в малки части от тялото в резултат на специфич-
ни условия на експозиция. Примери за такива 
условия са: лице, изложено на радиочестотни 
импулси в долния мегахерцов обхват (например 
от съоръжения за диелектрично нагряване), и 
лица, изложени в близкото поле на антена.
От посочените величини могат да бъдат пряко 
измерени магнитната индукция (B), контактният 
ток (IC), електрическият ток в крайниците (IL), 
интензитетът на електрическото поле (E), ин-
тензитетът на магнитното поле (H) и плътността 
на мощността (S).
Приложение № 2 
към чл. 6, ал. 2, чл. 7, ал. 1,  
чл. 8, ал. 1, чл. 9, т. 1 и 2,  
чл. 10, т. 1 и 2, чл. 11, ал. 11, т. 1,  
чл. 12, ал. 3 и 6, § 1, т. 1, 7 и 8
НЕТОПЛИННИ ЕФЕКТИ
Гранични стойности на експозиция и стойности 
за предприемане на действие в честотния обхват 
от 0 Hz до 10 MHz
A. Гранични стойности на експозиция 
Граничните стойности на експозиция под 1 
Hz (таблица A1) са ограничения за постоянно 
магнитно поле, което не е повлияно от тъканите 
на тялото.