Държавен вестник, бр. 85, 2020 г., стр. 12

СТР.  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  85
същество искането на тричленния състав на 
Върховния административен съд и искането на 
63-мата народни представители за установяване 
на противоконституционност на посочената 
законова разпоредба. С определението по кон-
ституционно дело № 6/2020 г. то е присъеди-
нено към конституционно дело № 5/2020 г. за 
съвместно разглеждане и решаване, тъй като 
неговият предмет попада изцяло в предметния 
обхват на образуваното по искането на Вър-
ховния административен съд дело. 
Със същите определения и на основание 
чл. 20а, ал. 1 от Правилника за организацията 
на дейността на Конституционния съд (ПОДКС) 
съдът е конституирал като заинтересувани 
институции Народното събрание, президента, 
Министерския съвет, Върховния касационен 
съд, Върховния административен съд, главния 
прокурор, омбудсмана, Висшия адвокатски 
съвет, Централната избирателна комисия и 
Комисията за противодействие на корупция-
та и за отнемане на незаконно придобитото 
имущество.
На основание чл. 20а, ал. 2 ПОДКС съдът 
е поканил да предложат становища следните 
съсловни и неправителствени организации: 
Асоциация на българските административни 
съдии, Съюз на съдиите в България, Българска 
съдийска асоциация, Национално сдружение 
на общините в Република България, Сдруже-
ние „Гражданска инициатива за свободни и 
демократични избори“, Сдружение „Институт 
за развитие на публичната среда“ и Сдружение 
„Асоциация „Прозрачност без граници“.
На основание чл. 20а, ал. 3 ПОДКС съдът 
е поканил да дадат писмено правно мнение 
следните изтъкнати специалисти от науката и 
практиката: проф. д.ю.н. Васил Мръчков, проф. 
д.ю.н. Цветан Сивков, проф. д-р Даниел Вълчев, 
проф. д-р Димитър Костов, проф. д-р Дончо 
Хрусанов, проф. д-р Емилия Друмева, проф. 
д-р Емилия Панайотова, проф. д-р Красимира 
Средкова, проф. д-р Огнян Герджиков, проф. 
д-р Пенчо Пенев, проф. д-р Пламен Киров, 
проф. д-р Снежана Начева, проф. д-р Христина 
Балабанова, проф. д-р Янаки Стоилов и доц. 
д-р Таня Бузева.
От конституираните и поканени по реда на 
чл. 20а ПОДКС становища и правни мнения 
са представили Министерският съвет, Нацио-
налното сдружение на общините в Република 
България, проф. д.ю.н. Васил Мръчков, проф. 
д-р Христина Балабанова и доц. д-р Таня Бузева.
 Според представеното писмено становище 
на Министерския съвет и изразените правни 
мнения на проф. д.ю.н. Васил Мръчков, проф. 
д-р Христина Балабанова и доц. д-р Таня Бузева 
искането е неоснователно. 
Министерският съвет изяснява съдържани-
ето и уредбата на института на несъвмести-
мостта на конституционно и законово равнище 
и прави извод, че определените от ЗМСМА 
условия за несъвместимост съответстват на 
установения конституционен стандарт за до-
пустими ограничения на основните права, 
когато това е необходимо за защита на кон-
ституционна ценност, каквато е изпълнението 
на държавна служба в интерес на обществото. 
Излагат се аргументи, че правото на защита не 
е нарушено, защото законодателят е дал срок 
и е определил процедура за отстраняване на 
несъвместимостта. Изтъква се, че съдебният 
контрол не е формален, защото съдът „прави 
преценка по същество“ за предприемане на 
необходимите действия за отстраняване на 
несъвместимостта в определения преклузивен 
срок. Като посочва, че правото на труд подле-
жи на различни ограничения, Министерският 
съвет застъпва виждането, че изискванията за 
несъвместимост са пропороционална мярка за 
ограничаване на това право, съответстваща на 
характера на заеманата длъжност и защитата 
на обществения интерес. В становището се 
прави извод, че оспорената разпоредба осигу-
рява равенство пред закона за лицата, заемащи 
публични длъжности във връзка с изискването 
за отстраняване на несъвместимостта. 
В правното си мнение проф. д.ю.н. Васил 
Мръчков не споделя твърденията на вносителя 
относно „автоматичното действие“ на чл. 42, 
ал. 1, т. 5 ЗМСМА, като излага аргументи за 
неправилност на използвания израз и под-
чертава, че оспорената разпоредба препраща 
към извършване на изрични волеви действия, 
част от които лицето е осъществило, което из-
ключва нейния „механизъм“ и „автоматизъм“. 
Посочва, че съдебният контрол, осъществяван 
от съдилищата съгласно чл. 117, ал. 1 от Кон-
ституцията, има единствено смисъл на „съдър-
жателен“ съдебен контрол, което не е въпрос 
на противоконституционност, а на организация 
на дейността на съдилищата. 
В правното си мнение проф. д-р Христина 
Балабанова обосновава липсата на противокон-
ституционност на оспорената разпоредба, като 
посочва, че тя не води до автоматично пре-
кратяване на правомощията, тъй като се касае 
за волево човешко поведение за неизпълнение 
на изисквания на императивна правна норма. 
Аргументира се, че не е нарушено и правото 
на труд, тъй като чрез бездействието си лицето 
не желае да преустанови извършваната дейност 
или да освободи заеманата от него длъжност, за 
да прекрати съществуващата несъвместимост. 
Като изхожда от основните характеристики 
на института на несъвместимостта, доц. д-р 
Таня Бузева прави извод, че законовата уред-
ба изисква извършване на „индивидуална и 
диференцирана преценка във всеки конкретен 
случай“ относно наличието или липсата на 
несъвместимост и предприетите действия за 
нейното отстраняване, което изключва авто-
матизма на разпоредбата. В правното мнение 
се обосновава, че правото на труд не е огра-
ничено, тъй като при прилагането на инсти-
тута се съхранява „едно от конкуриращите се 
правоотношения“. Посочва се, че обявяването 
на разпоредбата за противоконституционна би 
застрашило принципа на правовата държава, 
създавайки „дисонанс“ както в законодател-
ството като цяло, така и в самия ЗМСМА.