Държавен вестник, бр. 101, 2005 г., стр. 138

С Т Р .  138
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  101
5. Отчитане на резултатите
Изчислява се Rf стойността на всяко петно.
Сравнява се Rf стойността и поведението при
УВ облъчване на петната от пробата и петната от
стандартните разтвори.
Прави се предварително заключение относно
присъствието и идентичността на наличните кон-
серванти. Провежда се ВЕТХ, описана в част Б,
или ако се докаже пропионова киселина—газова
хроматография, описана в част Б. Сравняват се
получените времена на задържане с тези на стан-
дартните разтвори.
Обобщават се резултатите от ТСХ, ВЕТХ или
ГХ и на тази база се определя окончателната иден-
тификация на присъстващите в пробата консер-
ванти.
Б. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА БЕНЗОЕНА КИСЕЛИНА,
4-ХИДРОКСИБЕНЗОЕНА КИСЕЛИНА, СОРБИ-
НОВА КИСЕЛИНА И САЛИЦИЛОВА КИСЕЛИНА
1. Принцип
След подкисляване пробата се екстрахира със
смес от етанол и вода. След филтруване консер-
вантите се определят посредством високоефектив-
на течна хроматография (ВЕТХ).
2. Реактиви
2.1. Всички реактиви трябва да са с квалифика-
ция “чист за анализ” (ч.з.а), а където е необходимо
с чистота “за ВЕТХ”.
Използваната вода трябва да бъде бидестили-
рана или с еквивалентна чистота.
2.2. Етанол, абсолютен.
2.3. 4-хидроксибензоена киселина.
2.4. Салицилова киселина.
2.5. Бензоена киселина.
2.6. Сорбинова киселина.
2.7. Натриев ацетат (CH3COONa.3H2O).
2.8. Оцетна киселина (d420 = 1,05 g/cm3 (ml).
2.9. Ацетонитрил.
2.10. Сярна киселина, 2 М.
2.11. Калиев хидроксид, 0,2 М.
2.12. 2-метоксибензоена киселина.
2.13. Смес етанол-вода : смесват се девет обема
етанол (2.2) и един обем вода (2.1).
2.14. Разтвор на вътрешен стандарт.
Приготвя се разтвор, който съдържа около 1g с
точност 0,001 g 2-метоксибензоена киселина (2.12)
в 500 cm3 (ml) смес етанол-вода (2.13).
2.15. Подвижна фаза за ВЕТХ.
2.15.1. Ацетатен буфер: към 1 dm3 (l) вода се
прибавят 6,35 g натриев ацетат (2.7) и 20,0 cm3  (ml)
оцетна киселина (2.8) и се разбърква.
2.15.2. Подвижната фаза се приготвя чрез смес-
ване на 9 обема ацетатен буфер (2.15.1) и един обем
ацетонитрил (2.9).
2.16. Основен разтвор на консервантите.
Претеглят се с точност 0,001 g около 0,05 g 4-
хидроксибензоена киселина (2.3), 0,2 g салицилова
киселина (2.4), 0,2 g бензоена киселина (2.5) и 0,05 g
сорбинова киселина (2.6) в мерителна колба от
50 cm3 (ml) и се долива до марката със смес етанол-
вода (2.13). Разтворът се съхранява в хладилник и е
стабилен в продължение на една седмица.
2.17. Стандартни разтвори на консервантите.
В серия от мерителни колби от 20 cm3 (ml) се
поставят съответно 8,00; 4,00; 2,00; 1,00 и 0,50 cm3
(ml) от основния разтвор (2.16). Във всяка колба се
прибавят по 10,00 cm3 (ml) от разтвора на вътре-
шен стандарт (2.14) и по 0,5 cm3 (ml) 2 М сярна
киселина (2.10). Допълва се до марката със смес
етанол-вода (2.13). Тези разтвори се приготвят
непосредствено преди употреба.
3. Апаратура
Стандартно лабораторно оборудване.
3.1. Водна баня, нагласена на 60 °С.
3.2. Високоефективен течен хроматограф с УВ
детектор с променлива дължина на вълната и 10 µl
дозираща капиляра.
3.3. Аналитична колона.
Неръждаема стомана, дължина—12,5 до 25 cm,
вътрешен диаметър—4,6 mm, пълнеж—Nucleosil
5C18 или еквивалентен.
3.4. Филтърна хартия, диаметър 90 mm,
Schleicher & Schull, № 5892, бяла лента или еквива-
лентна.
3.5. Стъклени епруветки от 50 cm3 (ml) със за-
пушалки на винт.
3.6. Стъклени шишенца за проби от 5 cm3 (ml).
3.7. Парченца карборунд за кипене, размер 2 до
4 mm или еквивалентни.
4. Процедура
4.1. Приготвяне на пробата.
4.1.1. Приготвяне на проба без добавяне на вът-
решен стандарт.
В стъклена епруветка (3.5) от 50 cm3 (ml) се
претегля 1 g от пробата с точност 0,001 g. С пи-
пета в епруветката се прибавя 1,00 cm3 (ml) 2 М
сярна киселина (2.10) и 40 cm3 (ml) смес етанол-
вода (2.13). Прибавя се около 1 g карборунд (3.7),
епруветката се затваря и се разклаща енергично
поне 1 min, докато се получи хомогенна суспен-
зия. За улесняване на екстракцията на консер-
вантите в етанолната фаза епруветката се поста-
вя във водна баня (3.1), нагласена на 60 °С точно
за 5 min.
Епруветката се охлажда незабавно със студена
вода и екстрактът престоява 1 h при температура
5 °С и се филтрува през филтърна хартия (3.4).
Около 2 cm3 (ml) от екстракта се прехвърля в ши-
шенце за проби (3.6). Екстрактът се съхранява при
5 °С и се анализира чрез ВЕТХ в рамките на 24 h от
приготвянето.
4.1.2. Приготвяне на проба с добавяне на вътре-
шен стандарт.
В стъклена епруветка от 50 cm3 (ml) (3.5) се
претегля 1 g от пробата с точност 0,001 g. С пипета
в епруветката се прибавя 1,00 cm3 (ml) 2 М сярна
киселина (2.10) и 30 cm3 (ml) смес етанол-вода
(2.13). Прибавя се около 1 g карборунд (3.7) и
10,00 cm3 (ml) разтвор на вътрешен стандарт (2.14),
епруветката се затваря и се разклаща енергично
поне 1 min, докато се получи хомогенна суспензия.
За улесняване на екстракцията на консервантите в
етанолната фаза епруветката се поставя във водна
баня при 60 °С точно за 5 min.
Епруветката се охлажда незабавно със студена
вода и екстрактът престоява 1 h при температура
5 °С и се филтрува през филтърна хартия (3.4).
Около 2 cm3 (ml) от екстракта се прехвърля във
шишенце за проби (3.6). Екстрактът се съхранява
при 5 °С и се анализира чрез ВЕТХ в рамките на
24 h от приготвянето.
4.2. Високоефективна течна хроматография.