Държавен вестник, бр. 25, 2002 г., стр. 20

С Т Р .  20
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  25
Образувано е по повод на постъпила жал-
ба от Валентин Петров Иванов, Хишам Ибра-
хич Кармо, Кирил Бойков Гогов, Младен Спа-
сов Младенов и Сергей Илиев Илиев—пети-
мата от Софийския затвор, I отряд, срещу раз-
поредбата на чл. 167г, ал. 4—глава тринаде-
сета Б от Правилника за прилагане на Закона
за изпълнение на наказанията (ППЗИН), съг-
ласно която “Осъдените на доживотен затвор
не могат да ползват монетен телефонен апа-
рат”. Жалбоподателите считат, че този текст
е незаконосъобразен и влиза в противоречие
със Закона за изпълнение на наказанията.
Затова молят да бъде отменен. В открито
съдебно заседание се явяват лично, заявяват,
че поддържат жалбата си и молят да бъде
уважена. Конкретни доводи за твърдяното
противоречие между правилника и закона са
изложени както в самата им жалба, така и в
представената по делото писмена защита.
Ответната по делото страна—Министерст-
вото на правосъдието, чрез процесуалния си
представител изразява становище, че не възра-
зява срещу претенцията на вносителите на жал-
бата и също счита, че тази ограничителна раз-
поредба следва да отпадне.
Не е спорно по делото обстоятелството, че
на жалбоподателите е наложено наказание “до-
животен затвор”. Съгласно чл. 38а, ал. 1 от
Наказателния кодекс “Доживотен затвор е при-
нудително изолиране на осъдения до края на
живота му в места за изтърпяване на наказа-
нието “лишаване от свобода”. Или по своята
правна същност наказанието доживотен зат-
вор представлява лишаване от свобода без
определен срок. Съобразно разпоредбата на
чл. 37 от Закона за изпълнение на наказанията
(ЗИН) лишените от свобода имат право да
подават жалби, при което тези от тях, които са
адресирани до Министерството на правосъди-
ето или до съда, не подлежат на проверка от
администрацията на затвора. Следователно
жалбоподателите са носители на правото на
активна процесуална легитимация. Съгласно
чл. 13, ал. 1 ЗВАС подаването на жалба срещу
нормативен акт не е ограничено със срок.
Предвид характера на нормативните актове да
регулират широк кръг обществени отношения,
засягащи неограничен брой правни субекти, и
да установяват общозадължителни правила за
поведение, винаги се предполага съществува-
нето на правен интерес от обжалване. В конк-
ретния случай е налице и пряк интерес, тъй
като атакуваната разпоредба от ППЗИН не-
посредствено рефлектира върху правната сфе-
ра на жалбоподателите. Следва да се отбеле-
жи още, че е без правно значение обстоятелс-
твото, че жалбоподателите са наименували
жалбата си по реда на ЗВАС—“тъжба” по реда
на чл. 57 НПК, тъй като според българското
законодателство правното основание на про-
изводството се определя от съда, а не от стра-
ните по спора. Неправилната квалификация не
се отразява нито на редовността, нито на до-
пустимостта, нито на основателността на жал-
бата. С оглед на всичко изложено депозирана-
та във Върховния административен съд с вх.
№ 11747 от 6.XI.2001 г. жалба е процесуално
допустима.
Разгледана по същество, се явява и основа-
телна.
Правилникът за прилагане на Закона за из-
пълнение на наказанията е издаден на основа-
ние чл. 160 ЗИН от министъра на правосъдие-
то, с което последният е осъществил норматив-
но регламентираното му с цитирания текст пра-
вомощие. Обнародван е в “Държавен вестник”,
бр. 97 от 4.XII.1990 г., в сила от 8.VI.1990 г.; изм.
и доп., бр. 69 от 13.VIII.1996 г.; изм., бр. 51 от
4.V.1999 г.; в сила от 5.VII.1999 г.; изм. и доп.,
бр. 52 от 8.VI.2001 г.
Атакуваната разпоредба от правилника се
съдържа в последното му изменение и допъл-
нение, обнародвано в “Държавен вестник”,
бр. 52 от 8 юни 2001 г., според което с § 13 в част
II “Изпълнение на други наказания” се създа-
ват нови глави тринадесета А и тринадесета Б.
В глава тринадесета Б, наименована ИЗПЪЛ-
НЕНИЕ НА НАКАЗАНИЕТО ДОЖИВОТЕН
ЗАТВОР, е създаден нов член 167г с пет алинеи.
В алинея 4 е предвидено, че “Осъдените на до-
животен затвор не могат да ползват монетен
телефонен апарат”.
Съгласно Закона за нормативните актове
(ЗНА) и Указ № 883 за прилагане на Закона за
нормативните актове (УПЗНА) правилникът
се издава за прилагане на закон, може да уреж-
да само материята, за която е предвидено той
да бъде издаден, и при това изчерпателно регу-
лиране на обществените отношения, до които
се отнася, трябва да съответства на норматив-
ните актове от по-висока степен.
В част втора, глава дванадесета “А” ЗИН е
регламентирано изпълнение на наказанието
доживотен затвор. Според чл. 127г “доколко-
то в тази глава не е предвидено друго, по от-
ношение на осъдените на доживотен затвор
се прилагат разпоредбите за осъдените на
лишаване от свобода”.
Съгласно чл. 33, ал. 1, буква “в” ЗИН лише-
ните от свобода имат право на кореспонденция.
По смисъла на чл. 171 от Наказателния ко-
декс кореспонденцията обхваща както писме-
ната връзка между лица, които не се намират
на едно и също място, така и устно съобщение,
предадено по телефон, телеграф или по друго
далекосъобщително средство.
Осъдените на доживотен затвор се ползват
от правата на осъдените на лишаване от свобо-
да, с изключение на тези, които изрично са им
отнети или ограничени с текстовете на чл. 127а,
127б и 127в ЗИН. Измежду тях обаче не попада
лишаването им от един от начините за общува-
не с външния свят.