Държавен вестник, бр. 10, 2014 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  10
промените в Учредителните договори като 
част от първичното право на ЕС от момента 
на неговото подписване и ратифициране вече 
имплицитно се включва в съдържанието на 
конституционната разпоредба на чл. 22, ал. 1 
от Конституцията. Затова не става дума за 
недействителност на оспореното решение 
поради противоречие с първичното право 
на ЕС, но за противоречие с разпоредбата 
на чл. 22, ал. 1 от Основния закон, поради 
което се предлага да бъде обявено за про­
тивоконституционно. Сходно е разбирането 
в тази част и на Българската асоциация за 
европейско право.
Министерството на външните работи мо­
тивира становище, че решението за налагане 
на мораториум нарушава и трите предвидени 
в чл. 22, ал. 1 от Конституцията хипотези за 
придобиване от чужденци и чуждестранни 
ЮЛ на правото на собственост върху земята 
след 1.01.2014 г. в Република България. 
Президентът на Република България счита, 
че освен нарушението на чл. 22, ал. 1 Реше­
нието на Народното събрание за налагане 
на мораториум противоречи и на чл. 4, ал. 1 
и 3 от Основния закон във връзка с чл. 2 от 
Договора за функционирането на Европейския 
съюз. Съображенията в тази част се основават 
на конституционната разпоредба, според която 
Република България участва в изграждането 
и развитието на Европейския съюз.
Конституционният съд, след като обсъди 
съображенията, развити в искането и в пред­
ставените становища на заинтересуваните 
страни, за да се произнесе, съобрази следното: 
В искането на народните представители не 
се мотивират доводи за противоконституцион­
ност поради противоречие с други конститу­
ционни норми освен с тази по чл. 22, ал. 1 от 
Конституцията, но съдът при постановяване 
на решението не е ограничен от основанията 
за несъответствие с Конституцията, които са 
посочени в искането – аргумент от чл. 22, 
ал. 1 от Закона за Конституционен съд.
Относно претендираното нарушение на 
ДПРБРЕС е наложително следното уточнение: 
Към момента на изработване на Договора 
за присъединяване на Република България 
и Румъния към ЕС Договорът за създаване 
на Конституция на Европа все още не е бил 
приет, поради което ДПРБРЕС се състои от 
две части: първата част обхваща Протокола 
относно условията и договореностите за при­
емането на Република България и на Румъ­
ния в Европейския съюз, който е съобразен 
с разпоредбите на Договора за създаване на 
Конституция на Европа, а втората част е Ак­
тът относно условията за присъединяване на 
Република България и Румъния и промените в 
Учредителните договори на Европейския съюз, 
който е съобразен с действащите към този 
момент Учредителни договори и по-конкретно 
ДФЕС с измененията от Амстердам, Ница и 
Маастрихт. Тъй като Договорът за създаване 
на Конституция на Европа не е ратифициран 
от всички държави членки, поради което не 
е влязъл в сила, понастоящем ДПРБРЕС се 
прилага само във втората му част, включваща 
Акта относно условията за присъединяване на 
Република България и Румъния и промените 
в Учредителните договори на Европейския 
съюз, който за нуждите в следващата част 
на изложението ще бъде цитиран под наиме­
нованието „Акт за присъединяване“, каквото 
обозначение е използвано и в ДПРБРЕС.
Съгласно установения с чл. 21, ал. 1 от 
Конституцията принцип земята е национал­
но богатство и се ползва с особена закрила. 
Израз на тази засилена защита е въведеното с 
чл. 22, ал. 1 от Конституцията в редакцията от 
13.07.1991 г. (ДВ, бр. 56 от 1991 г.) ограничение 
чужденци и чуждестранни юридически лица 
да придобиват право на собственост върху 
земята с изключение на придобиването є при 
наследяването по закон, но и в този случай те 
следва да прехвърлят собствеността си върху 
земята. В хода на подготовката на България за 
членство в Европейския съюз с изменението 
на чл. 22 от Конституцията (обн., ДВ, бр. 18 
от 2005 г., в сила от 1.01.2007 г.) се допусна 
придобиване на земя от чужденци и чужде­
странни юридически лица в следните случаи:
На първо място, чл. 22, ал. 1 от Конститу­
цията препраща към условията и сроковете, 
предвидени в ДПРБРЕС, Акта за присъеди­
няване, където е посочено, че след 1.01.2014 г. 
гражданите на държавите – членки на ЕС, 
и на държавите, страни по СЕИП, както 
и ЮЛ, учредени по законодателството на 
тези държави, могат да притежават право на 
собственост върху земя на територията на 
България. Този извод следва от § 3 „Свободно 
движение на капитали“, т. 1 и 2 от Прило­
жение VI: Списъка по член 23 на Акта за 
присъединяване: Преходни мерки, България, 
от ДПРБРЕС, съгласно които България си 
запазва за срок от седем години от датата 
на присъединяване действащите в нейното 
законодателство ограничения към датата на 
подписване на Договора за присъединяване 
по отношение на придобиването право на 
собственост върху земеделска земя, гори и 
горска земя от граждани на друга държава 
членка, от гражданите на държавите, страни 
по СЕИП, и от ЮЛ, учредени в съответствие 
със законите на друга държава членка или 
на държава, страна по СЕИП. Въведеното 
ограничение не се отнася за „самостоятелно 
заети земеделски производители, които са 
граждани на друга държава членка и които 
желаят да се установят и законно да преби­
вават в България“.
По отношение на придобиването на право 
на собственост върху земя за второ жилище 
от граждани на друга държава членка, от 
гражданите на държавите, страни по СЕИП, 
които не пребивават в България, и от ЮЛ, 
учредени в съответствие със законите на друга 
държава членка или на държава, страна по 
СЕИП, също е договорена преходна мярка