Държавен вестник, бр. 76, 2010 г., стр. 11

БРОЙ  76	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  11  
3. ежегодно изготвя предварителен и окон­
чателен вариант на националните инвентариза­
ции по чл. 1 в съответните срокове и формат, 
включително обхват и съдържание;
4. ежегодно до 31 октомври предоставя на 
НСИ данни за отпадъци за предходната година;
5. осигурява обучение на експертите от 
органите по чл. 3 по отношение на участието 
им в извършването на националните инвента­
ризации по чл. 1.
Чл. 11. Изпълнителният директор на Изпъл­
нителната агенция по почвени ресурси или опра­
вомощено от него длъжностно лице ежегодно до 
30 септември изпраща в ИАОС данни за пред­
ходната година за размера на торфено-блат­
ните и торфенисто-блатните почви съгласно 
българската почвена класификация, попадащи 
в използваемите земеделски земи като орни 
площи, в хектари.
Чл. 12. Изпълнителният директор на Изпъл­
нителната агенция по горите или оправомоще­
но от него длъжностно лице ежегодно до 30 
септември изпраща в ИАОС следните данни 
за предходната година:
1. извършените промени на предназначението 
на земите от горския фонд в хектари;
2. площ на горите – общо за страната, в 
хиляди хектари (1000 ha);
3. годишен прираст и проведени сечи общо 
за страната (млн. м3);
4. опожарени площи общо за страната в 
хектари (ha).
Чл. 13. Органите по чл. 3 имат и следните 
задължения:
1. съобразно своята компетентност участват 
в разработването, избора и/или определянето 
на националните (специфичните за страната) 
емисионни фактори/коефициенти и/или дру­
ги показатели, използвани за определяне на 
емисиите на вредни вещества, в рамките на 
националните инвентаризации по чл. 1;
2. правят предложения за подобряване и/или 
оптимизиране на процедурата по  извършване 
на инвентаризациите по чл. 1;
3. осигуряват съответния експертен и тех­
нически капацитет във връзка с изпълнението 
на ангажиментите им по т. 1 и 2.
Г л а в а  ч е т в ъ р т а
РЕД И НАЧИН ЗА ИЗВЪРШВАНЕ НА ИН­
ВЕНТАРИЗАЦИИТЕ
Чл. 14. (1) Изпълнителната агенция по 
околна среда изготвя проект и извършва наци­
оналните инвентаризации по чл. 1 в следната 
последователност:
1. ежегодно до 30 юни изготвя план за 
действие за извършване на инвентаризациите 
на емисии на вредни вещества и на парникови 
газове съгласно приложение № 1;
2. изпраща писма до органите по чл. 3 за 
предоставяне на данни за натуралните показа­
тели от тяхната компетентност;
3. събира и обобщава на национално ниво 
получените данни за натуралните показатели;
4. съвместно с експерти от органите по 
чл. 3 определя  методологичния подход за из­
числяване на емисиите на вредни вещества и 
на парникови газове в атмосферата;
5. изготвя предварителни инвентаризации на 
емисиите на вредни вещества и на парникови 
газове в атмосферата в сроковете съгласно 
приложение № 2;
6. изготвя предварителни национални докла­
ди за извършените инвентаризации на емисии 
на вредни вещества и на парникови газове в 
атмосферата съгласно определените формати и 
в сроковете съгласно приложение № 2;
7. изпраща предварителните инвентаризации 
по т. 5 и предварителните национални доклади 
по т. 6 за проверка от експертите по осигуряване 
на качеството по чл. 17, ал. 5; проверката следва 
да се извърши в срок 14 дни от получаването 
на документите по предходното изречение;
8. изготвя окончателните инвентаризации и 
окончателните национални доклади, като отра­
зява забележките и препоръките на експертите 
по осигуряване на качеството по т. 7;
9. в срок 5 дни преди сроковете, посочени в 
приложение № 2,  изпраща в МОСВ окончател­
ните инвентаризации и националните доклади по 
т. 8 за докладване пред секретариатите на 
РКОНИК и КТЗВДР.
(2) След съгласуване с компетентните ди­
рекции на МОСВ планът за действие по ал. 1, 
т. 1 се утвърждава от изпълнителния директор 
на ИАОС и се изпраща до всички органи по 
чл. 3 за сведение и изпълнение.
Чл. 15. (1) Националните инвентаризации 
по чл. 1 се извършват съгласно утвърдена от 
министъра на околната среда и водите единна 
методика.
(2) Единната методика по ал. 1 се актуали­
зира периодично в съответствие с въведените 
актуализации в общоприетите европейски и/
или други методики, както и при извършване 
на национални, специфични за страната еми­
сионни фактори.
(3) При липса на методология за изчисля­
ване на емисии от даден сектор в единната 
методика по ал. 1 се използва методология от 
общоприетите европейски и/или международни 
методики:
1. ревизирано от 1996 г. IPCC Ръководство 
за Национална инвентаризация на ПГ; 
2. Ръководство за най-добри практики и 
управление на неточността при инвентаризация 
на емисии на ПГ (IPCC GPG, 2000); 
3. Ръководство за най-добри практики за 
използване на земите, промяна в използването 
на земята и горско стопанство от 2003 г.;
4. Ръководство за инвентаризация на еми­
сии – EMEP/CORINAIR.