Държавен вестник, бр. 11, 2013 г., стр. 99

БРОЙ  11	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  99  
При диагноза, включена в Наредбата за диспансеризация, пациентът се насочва за диспансерно наблюде-
ние, съгласно изискванията на същата. 
5. МЕДИЦИНСКА ЕКСПЕРТИЗА НА РАБОТОСПОСОБНОСТТА – извършва се съгласно Наредба за 
медицинската експертиза на работоспособността.
ІІІ. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ДЕЙНОСТИТЕ ПО КЛИНИЧНАТА ПЪТЕКА
1. ХОСПИТАЛИЗАЦИЯТА НА ПАЦИЕНТА се документира в „История на заболяването“ (ИЗ) и в част ІІ 
на „Направление за хоспитализация“, бл.МЗ – НЗОК №7.
2. ПРЕДОПЕРАТИВНА БОЛНИЧНА ДОКУМЕНТАЦИЯ – включва попълване на лист за Предоператив-
на анестезиологична консултация (Документ №2) и задължителна предоперативна епикриза – документите се 
оформят съгласно Медицински стандарти „Анестезия и интензивно лечение“ и „Хирургия“.
3. ДОКУМЕНТИРАНЕ НА ЛЕЧЕНИЕТО:
3.1. Документиране на предоперативни дни (в ИЗ и Документ №1, който е неразделна част от ИЗ.).
3.2. Документиране на операцията – изготвяне на оперативен протокол (съобразно Медицински стандарти 
„Хирургия“).
3.3. Документиране на следоперативните дни (в ИЗ и Документ №1, който е неразделна част от ИЗ.).
4. ИЗПИСВАНЕТО/ПРЕВЕЖДАНЕТО КЪМ ДРУГО ЛЕЧЕБНО ЗАВЕДЕНИЕ СЕ ДОКУМЕНТИРА В:
– “История на заболяването“;
– част ІІІ на“Направление за хоспитализация“, бл.МЗ – НЗОК №7;
– епикриза – получава се срещу подпис на пациента (родителя/настойника), отразен в ИЗ.
5. ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ (Документ №..........................) – подписва се от паци-
ента (родителя/настойника) и е неразделна част от „История на заболяването“.
ДОКУМЕНТИ № 1, 2 И ДЕКЛАРАЦИЯТА ЗА ИНФОРМИРАНО СЪГЛАСИЕ СЕ ПРИКРЕПЯТ КЪМ 
ЛИСТ „ИСТОРИЯ НА ЗАБОЛЯВАНЕТО“.
ДОКУМЕНТ № 4
ИНФОРМАЦИЯ ЗА ПАЦИЕНТА (РОДИТЕЛЯ/НАСТОЙНИКА/ПОПЕЧИТЕЛЯ)
АБСЦЕС 
	
Абсцесът представлява наличие на ограничена гнойна колекция, причинена от бактериална инфек-
ция в тъкани, органи или затворени пространства.
	
Явява се като резултат от защитната реакция на организма.
	
Причинителите могат да навлязат в тъканите по следните пътища:
1. Директно – чрез травма с контаминиран предмет.
2. По съседство  – от инфектиран участък.
3. По лимфен или кръвен път от отдалечено място.
Най-честите причинители са пиогенни бактерии като Staphylococcus aureus, причиняващ абсцеси в подко-
жието.
	
Абсцесите в зависимост от локализацията си могат да бъдат в перинеалното пространство, парарек-
тални, крайници, аксиларна област, шия, и др. локализация.
Клиничната картина се владее от следните признаци:
· хиперемия
· оток
· повишена локална температура
· болезненост
ЛЕЧЕНИЕ
Основен постулат е евакуирането на гнойната колекция и некротичните тъкани.
	
Основните техники при оперативната интервенция са инцизии, ексцизии и дренажи. Възможно е 
малки абсцесни кухини да се пунктират и след евакуацията на гнойното съдържимо да се постигне оздравя-
ване, но основен лечебен метод е инцизията, направена на правилното място с оглед избягване задръжката 
на гнойни и некротични материи. 
	
ФЛЕГМОН
	
Флегмонът е остър неотграничен по разпространение процес, развиващ се в различни анатомични 
области. 
	
Причинители най-често са стафилококите и стрептококите, но могат да бъдат и микроорганизми, 
които проникват през наранена кожа, по хематогенен път или чрез подкожна апликация на химични веще-
ства /бензин, масло/. Често се среща и при хора с наркомании. 
	
Флегмонът обикновено е самостоятелно заболяване, но често се явява като усложнение на различни 
гнойни процеси /абсцес, фурункул, карбункул и др./ 
Общите симптоми варират от висока Т0 и дискомфорт до явления на интоксикация. Процеса може да 
протече и с липса на повишена Т0, със слаба болезненост, с умерена до липсваща хиперемия, но с явления на 
интоксикация и тежко септично състояние. Тази клинична картина се наблюдава често при болни с нарушена 
имунна защита, с придружаващи заболявания като диабет, колагенози, пациенти на кортикостероидна тера-
пия и др. Слабата изява на характерните признаци на възпалението ни дава информация за тежък инфектен 
процес изискващ спешна намеса.
Изборът на лечебно поведение е в зависимост от тежестта и разпространението на флегмона. При по 
леките случаи е възможна консервативна антибактериална терапия, насочена към евентуалния причинител. 
Необходим е ежедневен контрол върху засегнатия участък.