Държавен вестник, бр. 66, 2007 г., стр. 48

С Т Р .  48
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  66
611
Амониев нитрат, съдържащ повече от 0,2 % възпламеними вещества (включително
каквато и да е органична субстанция, изчислена като въглерод), да не се приема за
превоз, освен ако не се превозва като вещество или изделие от клас 1.
612
(резервирано)
613
Разтвор на хлорна киселина, съдържащ повече от 10 % хлорна киселина, и смеси на
хлорна кисерина с всякаква друга течност, различна от вода, не се приемат за превоз.
614
2,3,7,8-тетрахлордибензо-р- диоксин (TCDD) в концентрации, считани за високоток-
сични, съгласно критериите от глава 2.2.61.1, да не се приема за превоз.
615
(резервирано)
616
Веществата, съдържащи повече от 40 % течни азотни естери, трябва да задоволяват
изискванията на теста за ексудация, уточнен в глава 2.3.1.
617
В допълнение към вида на взривното вещество на опаковката трябва да се маркира
търговското наименование на съответния експлозив и същото да бъде указано в
транспортния документ.
618
В съдове, съдържащи 1,2- бутадиен, концентрацията на кислород в газовата фаза не
трябва да  надвишава 50 ml/м3.
619—622
(резервирани)
623
UN № 1829 серен триоксид е забранен за превоз. Серен триоксид с чистота 99,95 % или
повече може да бъде превозван без инхибитор по шосе при условие, че поддържа
температура 32,5 °С или по-висока. При превоза на това вещество без инхибитор в
цистерни при минимална температура 32,5 °С в транспортния документ се вписва
забележката “Превоз на продукта при минимална температура 32,5 °С”.
625
Опаковки,  съдържащи тези изделия, трябва да бъдат маркирани, както следва:
“UN № 1950 АЕРОЗОЛИ”
626—627
(резервирани)
632
Счита се за спонтанно самозапалващ се (пирофорен)
633
Опаковки и малки контейнери, съдържащи това вещество, трябва да имат следната
маркировка: “Дръж на страна от всякакъв източник на запалване”. Тази маркировка
трябва да  бъде на официалния език на отправната държава, а също, ако този език не
е английски, френски или немски—на английски, френски или немски, освен ако
няма някакви споразумения, сключени между страните, ангажирани в транспортната
операция, които предвиждат друго.
634
Опаковки, съдържащи вещества, превозвани в преохладен втечнен азот, в допълне-
ние трябва да имат знак за опасност  № 2.2.
635
Опаковки, съдържащи тези изделия, не се нуждаят от знак за опасност № 9, освен ако
изделието е изцяло затворено от опаковка, сандък или други средства, които не поз-
воляват бързото разпознаване на  изделието.
636
(a) Използвани литиеви клетки и батерии, събрани и предложени за превоз от съби-
рателния пункт за отпадъци до мястото за обработката им заедно или без други
нелитиеви клетки и батерии, не са обект на други изисквания на ADR, ако отговарят
на следните условия:
(i)  общата маса на всяка литиева клетка или батерия да не надвишава 250 g;
(ii)  да са спазени разпоредбите от опаковъчна инструкция Р903 (b) (2).
(b) Клетки, съдържащи се в оборудването, не трябва да са в състояние да се разреждат
по време на превоз до степен, при която напрежението в отворената верига  пада под
2 волта или под две трети от волтажа на неразредени клетки, като се взема предвид
по-ниската величина.
(с) Опаковки, съдържащи използвани клетки или батерии в немаркирани опаковки,
трябва да имат надпис: “Използвани литиеви клетки” .
637
Генетично изменени микроорганизми са тези, които не са опасни за хора и животни,
но които биха променили животни, растения, микробиологични вещества и екосис-
теми по начин, който не може да се случи по естествен път. Генетично изменените
микророганизми, които са получили разрешение за преднамерено въвеждане в окол-
ната среда1, не са обект на разпоредбите за клас 9. Живи гръбначни или безгръбначни
животни не трябва да бъдат използвани за пренасяне на тези вещества, класифици-
рани под този UN номер, освен ако веществото не може да бъде превозвано по ника-
къв друг начин. За превозването на много нетрайни вещества под този UN номер
трябва да бъде дадена подходяща информация, напр. “Охлади при +2 °/+4 ° С” или
“Превозвай в замръзнало състояние” или “Не замразявай”.
 1 За подробности виж част С на Директива 2001/18/ЕС на Европейския парламент и на Съвета за
свободното изпускане на генетично модифицирани микроорганизми в околната среда и съответстващата
Директива 90/220/ЕЕС  (Официален журнал на Европейската общност, № L 117 от 8 май 1990, стр. 18—20),
където са изложени разрешителните процедури за Европейската общност.