Държавен вестник, бр. 13, 2018 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  13
стоящото с цитираното тълкувателно решение, 
съдът установява и стандарта за изследване 
на евентуалното превратно упражняване на 
власт в хипотезата на подадена от народен 
представител оставка. Такива конкретни съ-
ображения в мотивите на решението няма. 
Вярно е, че нормалното развитие на парла-
ментарната процедура при подадена оставка 
на народен представител при условията на 
чл. 72, ал. 1, т. 1 и ал. 2 от Конституцията в 
повечето случаи приключва с нейното приема-
не. Решението, взето в резултат на гласуване 
с необходимото установено в Конституцията 
мнозинство на присъстващите народни пред-
ставители, представлява актът, внасящ про-
мяна в правния статус на съответния народен 
представител. По този въпрос Конституционни-
ят съд действително може и трябва да посочи 
принципа (както е сторил), но само дотук. Не 
може изначално да се отрече възможността да 
възникнат отклонения от обичайното разви-
тие на конституционната процедура, впрочем 
както и при всяка друга процесуална дейност, 
за които обаче да липсват основания те да 
бъдат отнесени към категорията „превратно 
упражняване на власт“ съобразно приетото с 
посоченото тълкувателно решение. 
4. С оглед заетата от нас позиция и ней-
ната аргументация намираме за необходимо 
да припомним правния статус на народните 
представители, разглеждан в светлината на 
техния свободен мандат, в контекста на за-
дължението им да действат въз основа на 
Конституцията и законите, в съответствие със 
своята съвест и убеждения – чл. 67, ал. 1 и 2 
от Конституцията. С пълна сила тези базисни 
конституционни изисквания се отнасят и за 
гласуването, разглеждано като право на всеки 
отделен народен представител да участва в него. 
Според Тълкувателно решение № 8/2003 г. по 
к.д. № 6/2003 г. „Съдържанието на това право 
е, че гласуването при приемането на актовете 
на Народното събрание е акт на лично дейст-
вие, при което народният представител изра-
зява непосредствено, свободно и независимо 
лична воля в съответствие със своята съвест 
и убеждения.“ Когато всеки от участвалите в 
гласуването на проекта за приемане на оспо-
реното решение е упражнил това свое право 
лично и в унисон с критериите на цитираното 
тълкувателно решение, изразявайки с гласа 
си своята собствена позиция по предложената 
на гласуване оставка в пленарната зала на 
парламента, изградена върху една собствена, 
суверенна и независима преценка, не намираме 
сериозно правно основание да заключим, че е 
налице нарушение на Конституцията. 
Народното събрание е общодържавен 
представителен орган, чиито законодателни 
и всички други актове се приемат с гласовете 
на определено в Конституцията мнозинство 
(чл. 81, ал. 2), при наличието на определен в 
Основния закон кворум (чл. 81, ал. 1), в резул-
тат проведено на лично и явно (в конкретния 
случай) гласуване (чл. 81, ал. 3), в кумулатив-
ната даденост на визираните предпоставки. 
Липсата на която и да е от тях опорочава 
взетото решение (каквото и да е то). Нами-
раме за неприемливо и за повече от крайно 
разбирането на мнозинството съдии, че всеки 
от участвалите в гласуването на проекта за 
решение за прекратяване пълномощията на 
народния представител Делян Добрев поот-
делно, безусловно и напълно безалтернативно 
е бил длъжен да гласува „За“. Да се сподели 
подобно виждане, означава изначално да се 
отрече парламентарната демокрация с при-
същите є правила и характеристики, а също 
да се игнорира и принципът, че при предста-
вителната система субективното избирателно 
право и статусът на гражданина в изборния 
процес и правото на гласуване на народния 
представител са неразривно свързани, тъй 
като са конституционни права от един поря-
дък – вж. Тълкувателно решение № 8/2003 г. 
по к.д. № 6/2003 г. Участието в изборния про-
цес и при гласуване в Народното събрание от 
народен представител всякога изразява една 
непосредствено обективирана лична воля. 
А след като това е така, не можем да се съ-
гласим, че, априори, едва ли не единодушно 
народните представители са били длъжни да 
подкрепят проекта за прекратяване пълно-
мощията на народния представител Делян 
Добрев. Всеки народен представител, който 
участва във вземането на решението, трябва 
да е лично убеден, че оставката изхожда от 
народния представител, обозначен като неин 
автор, че тя изразява собствената му воля и 
че е подадена съзнателно, доброволно и без 
каквато и да било принуда, преценявана в 
различните є форми. Само положителният 
отговор на всички тези въпроси може да пред-
постави гласуване в подкрепа на подложения 
на гласуване проект за решение във връзка с 
конкретната оставка. 
Не може да бъде игнорирана хипотезата, 
в която въз основа на съвкупната оценка на 
данните, съдържащи се в изявленията на самия 
депозирал оставката си депутат и направените 
изказвания в рамките на развилата се парла-
ментарна процедура на обсъждане, възприети 
лично, пряко и непосредствено, даден народен 
представител не формира своето суверенно 
убеждение да подкрепи предложения проект, и 
то основано на еднозначен и безспорен отговор 
на формулираните по-горе и релевантни за взе-
мане на решението въпроси. Няма конституци-
онна норма, задължаваща го да гласува против 
волята и убежденията си. Напротив, той ще 
наруши Конституцията (чл. 67, ал. 2), в случай 
че стори това. Ето защо според нас в случая 
става дума за упражняване на конституционни 
права от народния представител, поради което 
изобщо не могат да се обсъждат каквито и да 
било съображения за целесъобразност.