Държавен вестник, бр. 23, 2015 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  23
и чл. 250е ЗЕС също се оказват несъответ­
ни на Конституцията. Несъвършенствата на 
съдебния контрол, така както той е уреден 
с оспорените законови текстове, дали и до­
колко той реално и пълноценно изпълнява 
предназначението си да не бъдат допускани 
противозаконни вмешателства в сферата на 
личния живот на гражданите е въпрос, с който 
Съдът ще се занимае по-нататък.
6. Конституционният съд намира за необ­
ходимо изрично да изтъкне, че само по себе 
си събирането и запазването на данни от 
телекомуникационен трафик не представлява 
дейност, забранена от Конституцията, или 
такава, която дефинитивно следва да бъде от­
речена и поради несъвместимост с основните 
права на гражданите, регулирани от Хартата 
и КЗПЧОС. Този извод следва от комплекс­
ната оценка на вида и характеристиката на 
подлежащите на запазване данни, от една 
страна, и от друга – наличието на безспорна 
легитимна цел, която е от общ интерес както 
за Съюза, така и за националните държави. 
Анализът на създадената с оспорените раз­
поредби конфигурация на предвидените мерки 
и средствата за тяхното осъществяване ясно 
показва, че генерираните и запазени данни за 
определения със закона период от 12 месеца 
съдържат пълната информация кой, с кого, 
кога, как, с кое конкретно устройство и къде 
точно е осъществявал комуникациите си. Тук 
следва да се внесе изричното уточнение, че 
в обхвата на подлежащите на съхраняване 
по силата на закона данни не влиза самото 
съдържание на кореспонденцията, т.е. не става 
дума за запазване на записи на разговори, тек­
стови съобщения и т.н. Въпреки това генери­
рането и запазването на описания значителен 
обем данни без повод, и то за фиксирания в 
закона достатъчно продължителен срок, по 
отношение на един неперсонифициран кръг 
лица (практически всички, използващи раз­
личните съвременни комуникации като форма 
на общуване) дава възможност да се направят 
достатъчно обосновани и точни заключения 
за личния живот на хората, обичайните им 
действия, навиците им в ежедневния живот, 
включително контакти, социална среда, 
местопребиваване – постоянно и временно, 
пътувания, с тяхната честота, време и точни 
дестинации. В тази посока на разсъждения 
следва да се съобрази също, че при подробно и 
детайлно оценяване и анализ на генерираните 
данни от телекомуникационен трафик могат 
да се изведат и достатъчно съдържателни 
изводи дори за интимния живот на хората, 
сексуалната им ориентация, здравословното 
им състояние (психично и/или соматично), 
професионалната им или политическа принад­
лежност, активностите или пристрастията им, 
евентуалните им проблеми с правосъдието. 
Проследяването на данните в един продъл­
жителен период позволява да се достигне 
още по-далеч – до личните предпочитания 
на индивида, дори неговите склонности, 
увлечения и слабости. А това означава само 
едно: осигурена напълно реална възможност 
за съставянето на достатъчно подробен и 
ясен профил на личността не само без ней­
ното изрично съгласие, но и без тя изобщо 
да има представа или дори да подозира, че 
това се случва в действителност. Комплекс­
ната оценка на всички аспекти на проблема 
предпоставя два допълнителни въпроса или 
по-точно други две негови страни: за съдбата 
на професионалната тайна и нейната защита; 
и второ: защитено и гарантирано в достатъчна 
степен ли е правото на личността суверенно 
и по собствена преценка да решава дали и 
в какъв обем да прави определени факти и 
обстоятелства от неприкосновения си личен 
живот публично достояние, или най-малкото 
на отделни други субекти – т. нар. право на 
информационно самоопределение. 
Следващият въпрос, който следва да бъде 
обсъден, е допустима и конституционно тър­
пима ли е тази намеса в основните права 
на гражданите предвид така очертаните є 
параметри. Както вече се посочи по-горе, 
запазването на данни от целия телекому­
никационен трафик (фиксирана и мобилна 
телефония, интернет достъп, електронна 
поща по интернет и интернет телефония) без 
повод и с цел квалифицирана употреба за 
нуждите на предотвратяването, разкриването 
и разследването на тежки престъпления не 
може дефинитивно да се отрече. То не може 
да се третира като противоконституционно, 
ако конституционната проверка установи, 
че са спазени изискванията ограничението 
да е уредено със закон, да е в рамките на 
предвиденото с Основния закон изключение, 
да е подчинено на легитимна/и цел/и от общ 
интерес, каквито несъмнено представляват 
борбата с тежките престъпления, повишава­
нето на обществената сигурност, борбата с 
международния тероризъм и опазването на 
международния мир и сигурност, както и да 
е съобразен принципът за пропорционалност. 
Особено важно е, че част от престъпленията 
не биха могли да бъдат убедително разкрити 
и пълноценно разследвани без изследване и 
анализ на трафичните данни (напр. деяния­
та, свързани с детска порнография, трафик 
на хора и др.), поради което е неприемливо 
предварителното отричане на въведените с 
оспорените разпоредби мерки. За постигане­
то на така формулираните легитимни цели 
трябва да е необходимо и подходящо именно 
такова запазване на данните в условията на 
демократичното общество, при което наме­
сата да не е прекомерна съобразно принципа 
на пропорционалността, с чиито същност, 
съдържание и критерии Конституционният