Държавен вестник, бр. 79, 2015 г., стр. 93

БРОЙ  79	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  93  
Чл. 93. (1) За изплатените обезщетения за 
вреди, причинени на граждани от незаконни 
актове, действия или бездействия на органи 
и длъжностни лица от Агенцията, Държавна 
агенция „Разузнаване“ има право на иск срещу 
служителите, които са ги причинили виновно 
при условията на чл. 91, ал. 1.
(2) Държавата има право на иск срещу 
служителите, виновно причинили вреди, при 
условията на чл. 91, ал. 2 за обезщетението, 
изплатено на увредения.
(3) Когато държавният служител е из-
пълнявал служебните си задължения точно, 
държавата отговаря за всички имуществени 
и неимуществени вреди, причинени от него 
на граждани, без да има право да търси от 
причинителя на вредата възстановяване на 
платеното от нея.
Чл. 94. (1) Държавните служители в Аген-
цията отговарят за претърпените загуби, но 
не и за пропуснатите ползи.
(2) Размерът на вредите се определя към 
деня на настъпването им, а ако това не може 
да се установи – към деня на откриването им.
Чл. 95. (1) За вреди, причинени при усло-
вията на чл. 91, ал. 1, служителят отговаря 
в размера на вредата, но не повече от едно 
брутно месечно възнаграждение за месеца, 
предхождащ причиняването на вредата, а 
ако това не може да се установи – за месеца, 
предхождащ откриването на вредата.
(2) За вреди, причинени при условията на 
ал. 1 от ръководни служители, отговорността 
е в размера на вредата, но не повече от три 
брутни месечни възнаграждения.
(3) Имуществената отговорност по чл. 91, 
ал. 1 не може да се търси, когато от деня на 
причиняване на вредата са изтекли повече 
от 5 години.
Чл. 96. (1) Държавните служители в Агенци-
ята, чието служебно задължение е да събират, 
съхраняват, разходват или отчитат парични 
или материални ценности, отговарят:
1. в размера на вредата, но не повече от 
три брутни месечни възнаграждения;
2. за липса – в пълния размер, заедно със 
законната лихва от деня на причиняване на 
липсата, а когато това не може да се устано-
ви – от деня на откриване на липсата.
(2) Лицата, които са получили нещо без 
основание от причинителя на вредата или 
са се възползвали от увреждането по ал. 1, 
т. 1, дължат солидарно с причинителя на 
вредата връщане на полученото до размера 
на обогатяването. Лицата дължат връщане 
и на полученото по дарение от причинителя 
на вредата, когато дарението е със средства, 
извлечени от причинената вреда.
(3) Исковете по ал. 1, т. 2 и ал. 2 се пога-
сяват с изтичане на 10-годишна давност от 
деня на причиняването на вредата, а когато 
това не може да се установи – от деня на 
откриването є.
Чл. 97. Когато вредата е причинена от 
няколко лица, те отговарят в случаите на:
1. ограничена имуществена отговор-
ност – съобразно участието на всеки от тях в 
причиняването на вредата, а когато това не 
може да бъде установено – пропорционално 
на брутното месечно възнаграждение; сборът 
на дължимите от тях обезщетения не може 
да надвишава размера на вредата;
2. пълна имуществена отговорност – со-
лидарно.
Чл. 98. (1) В случаите на ограничена иму-
ществена отговорност председателят на Аген-
цията или оправомощено от него длъжностно 
лице издава заповед за основанието и размера 
на отговорността на служителя.
(2) Заповедта по ал. 1 се издава в едноме-
сечен срок от откриването на вредата, но не 
по-късно от една година от причиняването є, 
а когато е причинена от ръководен служител 
или при извършване на отчетна дейност – в 
тримесечен срок от откриването є, но не по-
късно от 5 години от нейното причиняване. Тези 
срокове не текат, ако е образувано производ-
ство за осъществяване на пълна имуществена 
отговорност, докато производството е висящо.
(3) Ако държавният служител в едномесе-
чен срок от връчването на заповедта писмено 
оспори основанието или размера на отговор-
ността, Агенцията може да предяви срещу 
него иск пред съда.
(4) Ако в срока по ал. 3 задълженото лице 
не оспори основанието или размера на отго-
ворността, сумата, определена със заповедта, 
се удържа от неговото възнаграждение в раз-
мерите, посочени в Гражданския процесуален 
кодекс.
(5) При прекратяване на служебното пра-
воотношение неиздължената сума по ограни-
чената имуществена отговорност се удържа 
изцяло от обезщетението и другите вземания, 
които задълженото лице има право да получи, 
а ако дължимата сума не може да се събере 
по този начин, вземането се събира по реда 
на Гражданския процесуален кодекс.
(6) Лихви върху дължимите суми по заповед 
за реализиране на ограничена имуществена 
отговорност не се дължат.
(7) Събраните по заповеди за ограничена 
имуществена отговорност суми се внасят в 
приход на бюджета на Агенцията.
Чл. 99. (1) Пълната имуществена отговор-
ност се осъществява по съдебен ред, освен 
ако държавният служител внесе доброволно 
сумата преди съдебното производство.