Държавен вестник, бр. 94, 2002 г., стр. 9

Б Р О Й  94
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  9
В съответствие с чл. 120, ал. 2 от Конститу-
цията според същата са и ограниченията във
връзка с правото на съдебно обжалване в текс-
товете на ЗЗКИ, които са атакувани пред КС.
Министърът на отбраната не взема отноше-
ние по повод отмяната на ЗДДБДСБРУГЩ с
§ 37 ПЗРЗЗКИ.
В становището на Националната разузнава-
телна служба се поддържа, че с § 37 ПЗРЗЗКИ
не се нарушава Конституцията, а се отменя само
“един закон, обществената потребност от кой-
то е отпаднала”.
Правилно било чл. 35, ал. 5 ЗЗКИ да препра-
ща към правилник, защото той съдържал “ре-
дица данни, по които чужди специални служби
биха могли да извършват анализи и да придо-
биват разузнавателна информация”. Това щяло
да застраши националната сигурност. За оста-
налите текстове от ЗЗКИ, които са атакувани
от искателите, становището предоставя на Кон-
ституционния съд да прецени.
Националната служба “Сигурност” смята, че
оспорените разпоредби от ЗЗКИ не противоре-
чат на Конституцията.
Обстоятелството, че в чл. 35, ал. 1 ЗЗКИ не
е посочено, че регистърът е публичен, не озна-
чавало, че това не е така. Данните в него според
становището не отговарят на класифицираната
информация, определена със ЗЗКИ. Поради
това, въпреки че не е посочено изрично, регис-
търът е публичен.
С чл. 43, ал. 5 ЗЗКИ не се нарушавало право-
то на труд, тъй като сам гражданинът, поискал
да бъде проучен за достъп до класифицирана
информация по повод определена работа, е от-
теглил искането си. Посоченият едногодишен
срок за забрана да се кандидатства отново е, за
да попречи на евентуални злоупотреби с право.
Относно ограниченото право на съдебно
обжалване в атакуваните членове от ЗЗКИ в
становището се поддържа, че чл. 120, ал. 2 от
Конституцията дава право за това, тъй като са
направени в интерес на националната сигурност.
Предвидено било и обжалване по администра-
тивен ред пред ДКСИ.
Не са направени доводи в подкрепа на § 37
ПЗРЗЗКИ.
В становището на Главното управление на
архивите при МС се казва, че ЗЗКИ не е бил
съгласуван с него. Описва се дейността на ве-
домството, като се сочи, че документите в Цен-
тралния военен архив се използват със съгласи-
ето на министъра на отбраната. Използването
на поверителни документи от Държавния архи-
вен фонд се осъществява при спазване изисква-
нията на Наредбата за дейността на Национал-
ната служба за сигурност по осигуряване на
защитата на стратегически обекти и дейности
и по опазване на държавната тайна в Република
България и списък на фактите, сведенията и
предметите, които съставляват държавна тай-
на на Република България.
Сочи се, че установяването на противокон-
ституционността на чл. 35, ал. 1 и 5, чл. 43, ал. 5,
чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5, чл. 60, ал. 5, чл. 68, 69, чл. 88,
ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ не са от компетентност на
ведомството. Няма становище по § 37 ПЗРЗЗКИ.
Българският хелзинкски комитет се произ-
нася само по текстове на ЗЗКИ, които са свър-
зани с изключване правото на съдебно обжал-
ване. Според него те са противоконституцион-
ни, защото противоречат на чл. 120, ал. 2 от
Конституцията.
В становището на Програма “Достъп до
информация” се взема отношение само по § 37
ПЗРЗЗКИ и по чл. 35 от същия закон.
Във връзка с § 37 ПЗРЗЗКИ се разглежда
възможността Конституционният съд да се про-
изнася по противоконституционност на отмени-
телни норми в закон. Приема се, че това е въз-
можно, като е необходимо да се изследва отме-
нената норма. Според Програма “Достъп до ин-
формация” § 37 ПЗРЗЗКИ противоречи на чл. 41,
ал. 1 и чл. 32, ал. 2 от Конституцията. С него се
преграждал пътят за получаване на информа-
ция, каквато ЗДОИ не може да предостави.
Нямало друг закон, чрез който тя да бъде полу-
чена. Отнемала се и възможността на граждани-
те да проверят кой е нарушавал правата им по
чл. 32, ал. 2 от Конституцията, който се отнасял
и за време преди нейното приемане.
Становището поддържа, че противоречи на
Конституцията и чл. 35 ЗЗКИ относно регистъ-
ра. Според същото от обстоятелството, че не е
посочено изрично, че не е публичен, не дава
гаранция, че достъпът до информацията, която
съдържа, няма да бъде ограничена.
Върховният административен съд се спира
само на разпоредбите на чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5,
чл. 60, ал. 5, чл. 68, 69, чл. 88, ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ.
Според него те засягат основни конституцион-
ни права на гражданите и противоречат на
Конституцията.
Комитетът по правата на човека взема от-
ношение само по чл. 57, ал. 5, чл. 59, ал. 5, чл. 60,
ал. 5, чл. 68, 69, чл. 88, ал. 2 и чл. 109 ЗЗКИ и по
§ 37 ПЗРЗЗКИ.
Поддържа се, че отмяната на ЗДДБДСБРУГЩ
не е противоконституционна, тъй като Консти-
туцията няма разпоредба, която да предвижда
закон като отменения. Заедно с това този закон
засягал “чужди права”.
Мнението на Комитета по отношение на
посочените по-горе разпоредби от ЗЗКИ, които
той коментира, е, че с тях е упражнено “прев-
ратно” правото на законодателя да ограничава
възможността за съдебно обжалване на някои
административни актове, с което е нарушен
чл. 120 от Конституцията.
Българската лига за правата на човека прие-
ма, че искането за обявяване противоконститу-
ционността на посочените в него разпоредби на
закона е изцяло основателно. Според нея то съ-
държало и твърдения за противоречие с между-