Държавен вестник, бр. 60, 2004 г., стр. 49

Б Р О Й  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  49
и обичайно упражнява в едната договаряща
държава правото да сключва договори от име-
то на предприятието, ще се счита, че това пред-
приятие има място на стопанска дейност в тази
държава по отношение на всички дейности,
които това лице извършва за предприятието,
освен ако дейностите на такова лице са ограни-
чени до посочените в ал. 5, които, ако се извърш-
ват чрез определено място, не биха направили
това определено място на стопанска дейност
съгласно разпоредбите на тази алинея.
7. Не се счита, че едно предприятие има място
на стопанска дейност в едната договаряща дър-
жава само защото то извършва дейност в тази
държава посредством брокер, комисионер или
друг представител с независим статут, при ус-
ловие че такива лица действат в обичайните
граници на своята дейност. Все пак, когато дей-
ностите на такъв представител са предназначе-
ни изцяло или почти изцяло за това предприя-
тие и между това предприятие и представителя
в техните търговски и финансови отношения са
приети или наложени условия, различни от тези,
които биха били приети между независими пред-
приятия, той няма да се счита за представител
с независим статут по смисъла на тази алинея.
8. Обстоятелството, че дружество, което е
местно лице на едната договаряща държава,
контролира или е контролирано от дружество,
което е местно лице на другата договаряща
държава или което извършва стопанска дейност
в тази друга държава (чрез място на стопанска
дейност или по друг начин), не прави само по
себе си което и да е от дружествата място на
стопанска дейност на другото.
Г л а в а  I I I
ОБЛАГАНЕ НА ДОХОДИТЕ
Член 6
Доходи от недвижимо имущество
1. Доходи, получени от местно лице на една-
та договаряща държава, от недвижимо имущест-
во (включително доходи от селско и горско
стопанство), намиращо се в другата договаря-
ща държава, могат да се облагат с данъци в тази
друга държава.
2. Терминът “недвижимо имущество” има
съдържанието, което му придава законодател-
ството на договарящата държавата, в която се
намира въпросното имущество. Терминът във
всички случаи включва имуществото, принад-
лежащо към недвижимото имущество, добитък
и оборудване, използвани в селското и горско-
то стопанство, правата, спрямо които се прила-
гат разпоредбите на общото законодателство
относно поземлената собственост, плодополз-
ването на недвижимо имущество, както и пра-
вата върху променливи или определени по раз-
мера си плащания, представляващи компенса-
ция  за разработването или за предоставяне на
правото за разработване на минерални залежи,
извори и други природни ресурси. Кораби, реч-
ни кораби и самолети не се считат за недвижи-
мо имущество.
3. Разпоредбата на ал. 1 се прилага по отно-
шение на доходи, получени от пряко използване,
отдаване под наем или използване под каквато
и да е друга форма на недвижимо имущество.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 3 се прилагат също
така и по отношение на доходи от недвижимо
имущество на предприятие и по отношение на
доходи от недвижимо имущество, използвано
за извършване на независими лични услуги.
Член 7
Печалби от стопанска дейност
1. Печалбите на предприятие на едната до-
говаряща държава се облагат само в тази дър-
жава, освен ако предприятието извършва сто-
панска дейност в другата договаряща държава
чрез място на стопанска дейност, намиращо се
там. Ако предприятието извършва стопанска
дейност по този начин, печалбите на предпри-
ятието могат да се облагат в другата държава,
но само такава част от тях, каквато е причисли-
ма към това място на стопанска дейност.
2. Като се има предвид разпоредбата на ал. 3,
когато предприятие на едната договаряща дър-
жава извършва стопанска дейност в другата
договаряща държава чрез място на стопанска
дейност, намиращо се там, във всяка договаря-
ща държава към това място на стопанска дей-
ност ще се причисляват печалбите, които то би
получило, ако беше различно и отделно пред-
приятие, извършващо същите или подобни дей-
ности при същите или подобни условия  и рабо-
тещо напълно независимо от предприятието,
на което то е място на стопанска дейност.
3. При определянето на печалбите от място
на стопанска дейност се допуска приспадане на
разходите, които са извършени за целите на
дейността на мястото на стопанска дейност,
включително управленските и общите админист-
ративни разходи, извършени както в държава-
та, в която се намира мястото на стопанска
дейност, така и на всяко друго място.
4. Доколкото в едната договаряща държава
обичайно е възприето печалбите, които се при-
числяват към мястото на стопанска дейност, да
се определят на базата на разпределение на
съвкупната печалба на предприятието между
отделните му звена, ал. 2 няма да се счита огра-
ничаваща за тази договаряща държава да опре-
деля облагаемите печалби чрез така възприе-
тия обичаен начин на разпределение; приетият
начин на разпределение обаче трябва да е та-
къв, че резултатът да съответства на принци-
пите, съдържащи се в този член.
5. Не се причисляват печалби към мястото
на стопанска дейност само поради обикновена
покупка от това място на стопанска дейност на
стоки за предприятието.