Държавен вестник, бр. 73, 2009 г., стр. 9

БРОЙ  73	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
ii) хоспитализация, когато е наложителна.
2. Бенефициентът или този, който го из­
държа, може да се задължи да участва в поде­
лянето на разходите за медицинските грижи, 
оказани при болестно състояние; правилата 
относно това поделяне се установяват по та­
къв начин, че то да не се окаже непосилно.
3. Обезщетението, предоставяно по този 
член, има за цел запазване, възстановяване или 
подобряване на здравословното състояние на 
защитеното лице и неговата работоспособност, 
както и на способността му да задоволява 
личните си потребности.
4. Институциите или държавните ведомства, 
които управляват обезщетението, насърчават 
защитените лица с всички средства, които 
сметнат за удачни, да се възползват от услугите 
на медицински служби, поставени на тяхно 
разположение от държавните власти, или на 
други организации, признати от държавните 
власти.
Член 11
Посоченото в член 10 обезщетение се из­
плаща за покрития риск поне на защитените 
лица, които имат завършен правопораждащ 
период или чиито издържащи ги лица имат 
завършен правопораждащ период, считан за 
необходим с оглед предотвратяване на зло­
употреби.
Член 12
1. Посоченото в член 10 обезщетение се пре­
доставя за цялото времетраене на обхванатия 
случай, освен когато при болестно състояние 
срокът на предоставянето му за всеки конкре­
тен случай може да бъде ограничен до 26 сед­
мици; медицинските грижи не могат да бъдат 
прекратени, докато се изплаща обезщетение за 
болест, а за определени заболявания, за които 
е прието, че са необходими по-продължителни 
грижи, се предвижда удължаване на периода.
2. Ако е направена декларация по член 3, 
периодът на предоставяне на обезщетението 
може да бъде ограничен до 13 седмици за 
всеки конкретен случай.
РАЗДЕЛ III. ОБЕЗЩЕТЕНИЕ ЗА БОЛЕСТ
Член 13
Всяка държава членка, за която този раздел 
от конвенцията е в сила, осигурява на защи­
тените лица предоставянето на обезщетения 
за болест съгласно следващите членове на 
този раздел.
Член 14
Покритият риск включва неработоспо­
собност, причинена от болестно състояние 
и водеща до спиране на доходите, съгласно 
определение в националните закони или под­
законови актове.
Член 15
Защитените лица включват:
а) определени категории наети лица, със­
тавляващи не по-малко от 50 процента от 
общия брой на всички наети лица; или
б) определени категории от икономиче­
ски активното население, съставляващи не 
по-малко от 20 процента от общия брой на 
пребиваващите лица; или
в) всички пребиваващи лица, чиито сред­
ства за времетраенето на обхванатия случай 
не превишават граници, определени в съот­
ветствие с изискванията на член 67; или
г) определени категории наети лица, със­
тавляващи не по-малко от 50 процента от 
общия брой на наетите лица в индустриални 
предприятия с не по-малко от 20 души пер­
сонал, когато е в сила декларация, направена 
в съответствие с член 3.
Член 16
1. Когато защитата обхваща категории наети 
лица или икономически активно население, 
обезщетението се предоставя под формата 
на периодично плащане, изчислено в съот­
ветствие с изискванията на член 65 или 66.
2. Когато защитата обхваща всички преби­
ваващи лица, чиито средства за обхванатия 
период не превишават установените граници, 
обезщетението се предоставя под формата на 
периодично плащане, изчислено в съответ­
ствие с изискванията на член 67. 
Член 17
Посоченото в член 16 обезщетение се осигу­
рява за покрития риск поне на защитени лица, 
които имат завършен правопораждащ период, 
считан за необходим с оглед предотвратяване 
на злоупотреби.
Член 18
1. Посоченото в член 16 обезщетение се 
предоставя за целия период на обхванатия 
случай с изключение на случаите, в които 
продължителността му може да се ограничи 
до 26 седмици за всяко заболяване, като то­
гава не се изплаща обезщетение за първите 
три дни на спиране на доходите.
2. Когато е в сила декларация, направена 
в съответствие с член 3, срокът за изплащане 
на обезщетението може да бъде ограничен до:
а) период, определен по такъв начин, че 
общият брой на дните, за които се изплаща 
обезщетение за болест в която и да е година, 
е не по-малък от десет пъти средния брой 
лица, получаващи обезщетения през същата 
година; или
б) 13 седмици за всеки случай на заболяване, 
като в този случай не се изплаща обезщетение 
за първите три дни на спиране на доходите.