Държавен вестник, бр. 6, 2011 г., стр. 9

БРОЙ  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
б) поддържането на запаси от стоки, при­
надлежащи на предприятието, единствено с цел 
складиране, излагане или доставка;
в) поддържането на запаси от стоки, при­
надлежащи на предприятието, единствено с цел 
преработката им от друго предприятие;
г) поддържане на определено място на дей­
ност изключително за покупка на стоки или за 
събиране на информация  за предприятието;
д) поддържане на определено място на 
дейност изключително за извършване на всяка 
друга дейност, която има подготвителен или 
спомагателен характер за предприятието; 
е) поддържане на определено място на дей­
ност единствено за осъществяване на което и 
да е съчетание от посочените в букви от „а“ 
до „д“ дейности, при положение че цялостната 
дейност на това определено място на дейност, 
произтичаща от това съчетание, има подготви­
телен или спомагателен характер.
5. Независимо от разпоредбите на ал. 1 
и 2, когато лице, което не е представител с 
независим статут, за когото се прилага ал. 6, 
действа от името на предприятие, като има и 
обичайно упражнява в едната договаряща дър­
жава правото да сключва договори от името на 
предприятието, счита се, че това предприятие 
има място на стопанска дейност в тази държава 
по отношение на всички дейности, които това 
лице извършва за предприятието, освен ако 
дейностите на такова лице са ограничени до 
посочените в ал. 4, които, ако се извършват 
чрез определено място, не биха направили това 
определено място място на стопанска дейност 
съгласно разпоредбите на тази алинея.
6. Не се счита, че едно предприятие има 
място на стопанска дейност в едната договаряща 
държава само защото то извършва дейност в 
тази държава посредством брокер, комисионер 
или друг представител с независим статут, при 
условие че такива лица действат в обичайните 
граници на своята дейност. 
7. Обстоятелството, че дружество, което е 
местно лице на едната договаряща държава, 
контролира или е контролирано от дружество, 
което е местно лице на другата договаряща 
държава или което извършва стопанска дейност 
в тази друга държава (чрез място на стопанска 
дейност или по друг начин), не прави което и 
да е от дружествата място на стопанска дейност 
на другото.
Г л а в а  І І І
ДАНЪЧНО ОБЛАГАНЕ НА ДОХОДИТЕ
Член 6
Доходи от недвижимо имущество
1. Доходи, получени от местно лице на едната 
договаряща държава от недвижимо имущество 
(включително доходи от селско и горско сто­
панство), намиращо се в другата договаряща 
държава, могат да се облагат с данък в тази 
друга държава.
2. Терминът „недвижимо имущество“ има 
съдържанието, което му придава законодател­
ството на договарящата държава, в която се 
намира въпросното имущество. Терминът във 
всички случаи включва имуществото, принад­
лежащо към недвижимото имущество, добитък 
и оборудване, използвани в селското и горското 
стопанство, правата, спрямо които се прилагат 
разпоредбите на общото законодателство относ­
но поземлената собственост, плодоползването 
на недвижимо имущество, както и правата 
върху променливи или определени по размера 
си плащания, представляващи компенсация за 
разработването или за правото на разработване 
на минерални залежи, извори и други природни 
ресурси. Кораби, речни кораби и самолети не 
се считат за недвижимо имущество.
3. Разпоредбата на ал. 1 се прилага по отно­
шение на доходи, получени от пряко използване, 
отдаване под наем или използване под каквато 
и да е друга форма на недвижимо имущество.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 3 се прилагат също 
така и по отношение на доходи от недвижимо 
имущество на предприятие.
Член 7
Печалби от стопанска дейност
1. Печалбите на предприятие на едната дого­
варяща държава се облагат с данък само в тази 
държава, освен ако предприятието извършва 
стопанска дейност в другата договаряща държава 
чрез място на стопанска дейност, разположено 
там. Ако предприятието извършва стопанска 
дейност по този начин, печалбите на предприя­
тието могат да се облагат в другата държава, но 
само такава част от тях, каквато е причислима 
към това място на стопанска дейност.
2. Като се има предвид разпоредбата на 
ал. 3, когато предприятие на едната договаряща 
държава извършва стопанска дейност в другата 
договаряща държава чрез място на стопанска 
дейност, разположено там, във всяка договаряща 
държава към това място на стопанска дейност 
ще се причисляват печалбите, които то би 
получило, ако беше отделно и самостоятелно 
предприятие, извършващо същите или подобни 
дейности при същите или подобни условия  и 
работещо напълно независимо от предприяти­
ето, на което то е място на стопанска дейност.
3. При определянето на печалбите от място 
на стопанска дейност се допуска приспадане на 
тези разходи, които са извършени за мястото на 
стопанска дейност, включително управленските 
и общите административни разходи, извършени 
както в държавата, в която се намира мястото на 
стопанска дейност, така и на всяко друго място. 
4. Доколкото в едната договаряща държава 
обичайно е възприето печалбите, които се при­
числяват към мястото на стопанска дейност,