Държавен вестник, бр. 44, 2002 г., стр. 7

Б Р О Й  44
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
5.3.2. да контролира изпълнението на задъл-
женията на концесионера по концесионния
договор и условията на концесията;
5.3.3. право на съсобственост с концесионе-
ра върху геоложката и техническата докумен-
тация за срока на концесията;
5.3.4. право на собственост върху геоложка-
та и техническата документация след прекра-
тяването на концесията;
5.3.5. право на концедента и на компетент-
ните държавни органи да вземат по всяко вре-
ме и по свой избор проби от обекта по т. 1.
5.4. Основни задължения на концедента:
5.4.1. да оказва съдействие на концесионера
при осъществяване на дейностите по концесия-
та съгласно условията на концесионния договор;
5.4.2. да осъществява контрол за спазване на
условията по концесията и за изпълнение на
задълженията по концесионния договор.
6. Определя за начален срок на концесия-
та датата на влизане в сила на концесионния
договор.
7. Концесионният договор влиза в сила от
момента на прехвърляне правото на собстве-
ност по приватизационния договор.
8. Определя следните видове гаранции за
изпълнение на задълженията по концесионния
договор:
8.1. Банкова гаранция за заплащане на кон-
цесионното възнаграждение за първата година
в размер 10 на сто от концесионното възнаг-
раждение, дължимо за периода до края на пър-
вата година от добива.
8.2. За всяка следваща година—банкова га-
ранция за гарантиране на задължението за зап-
лащане на концесионно възнаграждение в раз-
мер 10 на сто от годишното концесионно възнаг-
раждение, заплатено за предходната година.
8.3. Концедентът има право да прекрати
едностранно действието на концесията и на
концесионния договор, в случай че концесио-
нерът не изпълнява основни задължения по
решението и по договора. Условията за еднос-
транно прекратяване се уреждат в концесион-
ния договор.
8.4. При неизпълнение и при забавено изпъл-
нение на задължения по решението и по конце-
сионния договор концесионерът заплаща неус-
тойки и лихви. Конкретните размери на неус-
тойките и лихвите, както и моментът на възник-
ване на неизпълнението на съответните задъл-
жения са определят в концесионния договор.
9. Определя концесионното възнаграждение,
както следва:
9.1. Концесионерът дължи концесионно въз-
награждение в размер, определен съгласно при-
ложение № 2 към чл. 9 от Наредбата за принци-
пите и методиката за определяне на концеси-
онното възнаграждение за добив на подземни
богатства по реда на Закона за подземните бо-
гатства, приета с Постановление № 127 на Ми-
нистерския съвет от 1999 г. (ДВ, бр. 58 от 1999 г.).
9.2. Концесионното възнаграждение се зап-
лаща на всеки 6-месечен период на календар-
ната година, съответно до 31 юли на текущата
година и до 31 януари следващата година.
10. Упълномощава министъра на енергети-
ката и енергийните ресурси да сключи конце-
сионния договор за добив на въглища от нахо-
дище “Бели брег” с “Мина Бели брег”—АД, в
едномесечен срок от обнародването на реше-
нието в “Държавен вестник”, да организира
контрола по изпълнението му и да представля-
ва концедента в правоотношенията, възникна-
ли във връзка с договора, с изключение на тези
по неговото прекратяване.
Министър-председател:
Симеон Сакскобургготски
Главен секретар на Министерския съвет:
Севдалин Мавров
24056
МИНИСТЕРСТВА
И ДРУГИ ВЕДОМСТВА
МИНИСТЕРСТВО
НА ЗДРАВЕОПАЗВАНЕТО
НАРЕДБА № 8
от 16 април 2002 г.
за изискванията към използване на добавки
в храните
Раздел I
Общи положения
Чл. 1. Тази наредба определя:
1. видовете добавки, разрешени да се изпол-
зват при производството на храни, хигиенните
изисквания към тях и допустимите максимал-
ни нива за някои от тях в готовите храни;
2. информацията, която трябва да се отбе-
лязва върху опаковката на добавките и/или в
съпровождащата ги документация;
3. условията и реда за разрешаване използ-
ването на нови добавки в храните, както и за
разширяване обсега на прилагане на вече раз-
решена добавка;
4. държавния контрол върху производство-
то и употребата на добавки.
Чл. 2. (1) Добавките в храни, наричани за
краткост “добавки”, са вещества от натурален
или изкуствен произход, които обикновено не
се използват самостоятелно като храна или като
преобладаваща съставка при производство на
храни, независимо от това дали имат хранител-
ни свойства, и които се добавят по технологич-
ни съображения към храната при производст-
вото, обработката, опаковането, транспорта или
съхранението є и остават като нейна съставка,
дори и в променена форма.
(2) При производството и обработката на
храните се използват само добавки от катего-
риите, посочени в приложение № 1.
(3) Включването на дадена добавка към оп-
ределена категория от приложение № 1 се из-
вършва на базата на основното є технологично
предназначение, независимо че същата може
да притежава няколко технологични функции.