Държавен вестник, бр. 7, 2015 г., стр. 19

БРОЙ  7	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  19  
6. може да присъства на държавния изпит 
на специализанта.
(3) Лицата по ал. 2 могат да бъдат ръково-
дители на не повече от трима специализанти.
Чл. 21. (1) Практическото обучение по 
модули и раздели, които не могат да се про-
веждат в базата за обучение, се провежда 
в други лечебни заведения или национални 
центрове по проблемите на общественото 
здраве – бази за обучение. 
(2) Условията и редът за провеждане на 
практическото обучение на специализанти-
те за времето, за което се обучават в друго 
лечебно заведение или национален център 
по проблемите на общественото здраве, се 
определят в договор между базата за обуче-
ние на специализанта и приемащото лечебно 
заведение или национален център. 
(3) Приемащото лечебно заведение или 
национален център по проблемите на об-
щественото здраве издава на специализанта 
удостоверение за всеки преминат модул или 
раздел от учебната програма.
(4) Част от практическото обучение може 
да се провежда и в чужбина със съгласие-
то на ръководителя на базата за обучение. 
Признаването на проведеното в чужбина 
обучение се извършва по реда на чл. 23.
Чл. 22. (1) Висшите училища и национал-
ните центрове по проблемите на обществено-
то здраве обявяват на интернет страниците 
си план-график за провеждане на включеното 
в учебните програми теоретично обучение 
по различните специалности и определените 
от тях такси за участие.
(2) Специализантът може да провежда 
част от теоретичното си обучение и в друго 
избрано от него висше училище, различно 
от висшето училище по чл. 14, ал. 2, в което 
е регистриран.
(3) Висшето училище по ал. 2, което е 
провело част от обучението, и националните 
центрове по проблемите на общественото 
здраве издават удостоверение за всяка пре-
мината от специализанта част от теоретич-
ното обучение.
Чл. 23. (1) Медицински специалисти, които 
са провели етап на обучение за придобиване 
на специалност в чужбина и имат право да 
упражняват медицинска професия съгласно 
Закона за здравето, могат да продължат 
обучението си по същата специалност по 
реда на тази наредба след признаване на 
проведения период на обучение, при условия 
и по ред, определени от висшето училище, 
регистрирало специализанта, или от Воен-
номедицинската академия – за военномеди-
цинските специалности.
(2) Лица, провели обучение по специал-
ност от номенклатурата на специалностите в 
чужбина по програма, съответстваща на ут-
върдената от министъра на здравеопазването 
учебна програма по съответната специалност, 
могат да подадат документи за допускане 
до държавен изпит в избрано от тях висше 
училище или Военномедицинската академия 
за военномедицинските специалности. 
(3) Преценката за това, дали е изпълнена 
утвърдената от министъра на здравеопаз-
ването учебна програма, се извършва при 
условия и по ред, определени от висшето 
училище или Военномедицинската академия 
за военномедицинските специалности.
(4) При извършване на преценката по 
ал. 3 задължително се изискват становища 
на най-малко двама специалисти по съот-
ветната специалност, заемащи академична 
длъжност „доцент“ или „професор“.
Чл. 24. (1) Обучението за придобиване на 
специалност се прекъсва в следните случаи:
1. когато специализантът не провежда 
обучение за придобиване на специалност 
повече от 1 месец;
2. при налагане на наказание заличаване 
от регистъра на регионалната колегия на 
съответната съсловна организация за срока 
на заличаването;
3. в случаите по чл. 192 и 193 от Закона 
за здравето.
(2) В 7-дневен срок от настъпването на 
обстоятелство по ал. 1 ръководителят на ба-
зата за обучение уведомява писмено висшето 
училище, регистрирало специализанта.
(3) Обучението за придобиване на спе-
циалност се прекъсва със заповед на ръ-
ководителя на висшето училище или на 
Военномедицинската академия.
(4) Обучението за придобиване на специал-
ност се удължава със срока на прекъсването.
Чл. 25. (1) Обучението за придобиване на 
специалност се прекратява в следните случаи:
1. прекратяване на трудовия договор с 
базата за обучение на основанията, предви-
дени в Кодекса на труда;
2. наложено с влязла в сила присъда 
наказание, свързано с упражняването на 
професията;
3. показани слаби резултати при усвоява-
нето на учебната програма;
4. по молба на специализанта.
(2) В 7-дневен срок от настъпването на 
обстоятелство по ал. 1 ръководителят на ба-
зата за обучение уведомява писмено висшето 
училище, регистрирало специализанта.
(3) В случаите по ал. 1 базата за обучение 
издава на специализанта удостоверение за 
преминатото до момента практическо обу-
чение за придобиване на специалност и му 
предоставя заверено копие на документите, 
удостоверяващи преминатото обучение.
(4) Обучението за придобиване на спе-
циалност се прекратява със заповед на 
ръководителя на висшето училище или Во-
енномедицинската академия.