Държавен вестник, бр. 102, 2004 г., стр. 38

С Т Р .  38
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  102
а) когато местно лице на България получава
доходи, които в съответствие с разпоредбите на
тази спогодба могат да се облагат с данък в
Латвия, България, спазвайки разпоредбите на
букви “б” и “в” на тази алинея, ще освободи
такива доходи от облагане с данък;
б) когато местно лице на България получава
дивиденти, лихви или авторски и лицензионни
възнаграждения, които в съответствие с разпо-
редбите на чл. 10, 11 или 12 на тази спогодба
могат да се облагат с данък в Латвия, България
ще допусне като приспадане от данъка върху
дивидентите, лихвите или авторските и лицен-
зионните възнаграждения на това местно лице
сума, равна на данъка, платен в Латвия; такова
приспадане обаче няма да надвишава тази част
от данъка, както е изчислен преди приспадане-
то, която е причислима към тези дивиденти,
лихви или авторски и лицензионни възнаграж-
дения, произхождащи от Латвия;
в) когато в съответствие с която и да е от
разпоредбите на спогодбата получени доходи
от местно лице на България са освободени от
облагане с данък в България, България може
въпреки това, при определяне размера на данъ-
ка върху останалите доходи на това местно лице,
да вземе предвид освободените доходи.
Г Л А В А  V
СПЕЦИАЛНИ РАЗПОРЕДБИ
Член 24
Равенство в третирането
1. Националните лица на едната договаряща
държава не подлежат в другата договаряща
държава на каквото и да е данъчно облагане
или свързаните с него задължения, които са по-
обременителни от данъчното облагане и свър-
заните с него задължения, на които национал-
ните лица на тази друга държава при същите
обстоятелства, и по-специално по отношение
на качеството местно лице, са или могат да бъдат
подложени. Независимо от разпоредбите на
чл. 1 тази алинея се прилага също и по отноше-
ние на лица, които не са местни лица на едната
или на двете договарящи държави.
2. Лица без гражданство, които са местни
лица на едната договаряща държава, не подле-
жат в която и да е от договарящите държави на
каквото и да е данъчно облагане или свързани-
те с него задължения, които са по-обремени-
телни от данъчното облагане и свързаните с
него задължения, на които гражданите на съот-
ветната държава при същите обстоятелства, и
по-специално по отношение на качеството мес-
тно лице, са или могат да бъдат подложени.
3. Данъчното облагане на място на стопан-
ска дейност, което предприятие на едната дого-
варяща държава има в другата договаряща дър-
жава няма да бъде по-неблагоприятно в тази
друга държава, отколкото данъчното облагане
на предприятия на тази друга държава, които
извършват същите дейности. Тази разпоредба
няма да се считат като задължаващи едната
договаряща държава да предоставя на местни
лица на другата договаряща държава каквито и
да са лични намаления, облекчения или прис-
падания за целите на данъчното облагане с ог-
лед гражданското им състояние или семейните
им задължения, каквито тя предоставя на соб-
ствените си местни лица.
4. Освен в случаите, когато се прилагат раз-
поредбите на ал. 1 на член 9, ал. 7 на член 11
или ал. 6 на член 12, лихви, авторски и лицен-
зионни възнаграждения  и други плащания,  из-
вършени от предприятие на едната договаря-
ща държава на местно лице на другата догова-
ряща държава, за целите на определянето на
облагаемите печалби на това предприятие, ще
се приспадат при същите условия, както ако
биха били платени на местно лице на първата
посочена държава.
5. Предприятия  на едната договаряща дър-
жава, имуществото на които изцяло или час-
тично се притежава или контролира пряко или
непряко от едно или повече местни лица на
другата договаряща държава, няма да се подла-
гат в първата посочена държава на каквото и да
е данъчно облагане или свързаните с него за-
дължения,  които са по-обременителни от да-
нъчното облагане и свързаните с него задълже-
ния,  на които са или могат да бъдат подложени
други подобни предприятия на първата посоче-
на държава.
6. Независимо от разпоредбите на чл. 2 раз-
поредбите на този член се прилагат по отноше-
ние на данъци от всякакъв вид и описание.
Член 25
Процедура на взаимно споразумение
1. Когато едно лице счете, че действията на
едната или на двете договарящи държави водят
или ще доведат за него до данъчно облагане,
несъответстващо на разпоредбите на тази спо-
годба, то може, независимо от средствата за за-
щита, предвидени в националните законодател-
ства на тези държави, да представи своя случай
пред компетентния орган на договарящата дър-
жава, на която е местно лице, или ако случаят му
е по ал. 1 на чл. 24, пред компетентния орган на
договарящата държава, на която е национално
лице. Случаят трябва да бъде представен в срок
три години от първото уведомяване за действи-
ето, водещо до данъчно облагане, несъответст-
ващо на разпоредбите на спогодбата.
2. Компетентният орган, ако счете, че въз-
ражението е основателно и ако не е в състояние
да достигне сам до удовлетворително разреше-
ние, ще положи усилия да реши случая посред-
ством взаимно споразумение с компетентния
орган на другата договаряща държава с оглед
да се избегне данъчно облагане, което не е в
съответствие със спогодбата. Всяко постигна-
то споразумение ще се приложи независимо от
сроковете, предвидени в националното законо-
дателство на договарящите държави.