Държавен вестник, бр. 21, 2020 г., стр. 41

БРОЙ  21	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  41  
3. В ал. 4 думите „професионални клиенти“ 
се заменят с „професионален клиент или на 
приемлива насрещна страна“.
4. В ал. 7 след думите „професионален 
клиент“ се добавя „или с приемлива насрещна 
страна“.
§ 2. В чл. 12 се правят следните изменения 
и допълнения:
1. В ал. 1 след думите „раздел II“ се добавя 
„и раздел IV“, думите „предлага или продава“ 
се заменят с „разпространява“ и след думите 
„раздел III“ се добавя „и раздел IV“.
2. В ал. 2 думите „предлагането и про-
дажбата“ се заменят с „разпространяването“.
3. Алинея 3 се отменя.
§ 3. В чл. 13 ал. 5 се изменя така:
„(5) Инвестиционният посредник, който 
създава финансови инструменти, определя:
1. детайлно потенциалния целеви пазар за 
всеки финансов инструмент и конкретизира 
вида, съответно видовете клиенти, за чиито 
нужди, характеристики и цели е подходящ 
финансовият инструмент (положителен це-
леви пазар);
2. групата, съответно групите от клиенти, 
за чиито нужди, характеристики и цели не е 
подходящ финансовият инструмент (отрица-
телен целеви пазар).“
§ 4. Създават се чл. 13а – 13д:
„Чл. 13а. Инвестиционният посредник, кой-
то създава финансови инструменти, определя 
целевия пазар въз основа на количествени и 
качествени критерии.
Чл. 13б. (1) Инвестиционният посредник, 
който създава финансови инструменти, при 
определяне на целевия пазар за всеки финансов 
инструмент използва следните пет категории:
1. видове клиенти, за които продуктът е 
предназначен;
2. знания и опит;
3. финансово състояние с акцент върху 
способността да се поемат загуби;
4. склонност към поемане на риск и съвмес-
тимост на риска/профила на възвръщаемост 
на продукта с целевия пазар;
5. цели и нужди на клиентите.
(2) Инвестиционният посредник използва 
категорията по ал. 1, т. 1, за да определи 
вида клиенти, за който е насочен продуктът, 
като прилага категоризацията на клиенти-
те по ЗПФИ на непрофесионални клиенти, 
професионални клиенти и/или приемливи 
насрещни страни.
(3) Инвестиционният посредник използва 
категорията по ал. 1, т. 2, за да определи 
знанията и опита, които клиентите следва да 
имат относно вида на съответния продукт, 
характеристиките на продукта и/или за те-
матично свързани области, които спомагат за 
разбирането на продукта. Инвестиционният 
посредник определя какви познания следва 
да притежават крайните клиенти за този вид 
продукт и вероятните резултати от продукта.
(4) Инвестиционният посредник използва 
категорията по ал. 1, т. 3, за да посочи про-
цента на загубите, които клиентите следва 
да могат и са готови да си позволят, и до-
пълнителните задължения за плащане, които 
могат да надхвърлят инвестираната сума, ако 
съществуват такива.
(5) Инвестиционният посредник използва 
категорията по ал. 1, т. 4, за да определи 
общата нагласа към риска на крайните кли-
енти – ориентирана към риска, балансирана 
или консервативна, както и критериите, ко-
ито следва да са налице, за да се приеме, че 
съответният клиент има съответната нагласа.
(6) Инвестиционният посредник използва 
категорията по ал. 1, т. 5, за да определи 
инвестиционните цели и потребности на 
клиентите, на които съответният продукт е 
предназначен да отговори.
(7) Инвестиционният посредник може да 
използва и допълнителни категории в случаи­
те, когато те са от значение за определяне на 
целевия пазар.
(8) Инвестиционният посредник определя 
ясно понятията и терминологията, които 
използва в категориите по ал. 1 и 7, с оглед 
избягване на неправилно тълкуване.
Чл. 13в. (1) Инвестиционният посредник, 
който създава финансови инструменти, при 
определяне на целевия пазар за всеки финан-
сов инструмент отчита характеристиките на 
продукта, включително неговата сложност, 
съотношението между риск и възвръщаемост 
или ликвидност или неговия иновативен 
характер.
(2) Детайлността на определянето на це-
левия пазар е в зависимост от сложността на 
продукта и е с цел избягване включването 
на групата, съответно групите от клиенти, 
за чиито нужди, характеристики и цели не е 
подходящ финансовият инструмент.
(3) Целевият пазар за някои продукти е 
клиентът, който е поръчал продуктите, освен 
ако инвестиционният посредник, който създа-
ва финансовите инструменти, не е предвидил, 
че продуктите ще се разпространяват и на 
други клиенти.
Чл. 13г. Инвестиционният посредник, кой-
то създава финансовия инструмент, определя 
отрицателния целеви пазар, като прилага 
чл. 13а и 13б. Детайлността на определянето 
на отрицателния целеви пазар е в зависимост 
от сложността на продукта.
Чл. 13д. (1) Инвестиционният посредник, 
който създава финансовия инструмент, гаран-
тира, че избраната стратегия за разпростра-
нение на финансовия инструмент насърчава 
продажбата му на определения целеви пазар.