Държавен вестник, бр. 12, 2024 г., стр. 40

СТР.  40	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  12
6. Дисквалифицирането на възможността за 
изменение на цените с признаването на важи-
мостта на всички ценообразуващи елементи 
накърнява и общия принцип по чл. 23, т. 4 ЗЕ 
за осигуряване на баланс между интересите 
на енергийните предприятия и клиентите.
Заключението в тази насока произтича от 
вече обсъдената роля и съотношението между 
елементите на ценообразуването. Интересите 
на потребителите биха били засегнати небла-
гоприятно в хипотезата на надвзет приход, 
а тези на енергийните предприятия – при 
недовзет приход. Обуславянето на корекцията 
на цената само от инвестициите не постига 
дължимия баланс, премахвайки от обхвата на 
регулаторния анализ проверката дали с про-
менливата на непредвиден при актуализацията 
на цената елемент се нарушава несъразмерно 
интересът на една от двете групи субекти.
Изложеното мотивира отмяната на чл. 25, 
ал. 2, т. 3 от Наредбата – чл. 193, ал. 1, предл. 2 
във връзка с чл. 196 и чл. 146, т. 4 АПК.
Противно на искането на оспорващия, 
задължаването на Комисията да уреди прав-
ните последици от отмяната на разпоредбата 
не е в правомощията на съда. Въпросът е 
подведомствен на компетентния администра-
тивен орган според изричното разрешение на 
чл. 195, ал. 2 АПК. Допълнителен аргумент 
в подкрепа на този извод е и отречената от 
чл. 196 АПК възможност съдът да упражни 
правомощията си по чл. 173 от кодекса (при 
обявяване на нищожност или отмяна на ин-
дивидуален административен акт) в случай на 
установена незаконосъобразност на подзаконов 
нормативен акт.
II. Оспорването на чл. 25 в останалата му 
част, вън от противоречието на ал. 2, т. 3 
със закона от материалноправна страна, е 
неоснователно.
1. По същество то е заявено бланкетно и 
почива на хипотезата, че пороците на уредбата, 
свързани с изменението на цените по призна-
ка на прогнозирани и отчетени инвестиции, 
обхваща чл. 25 в неговата цялост. Служебната 
проверка по чл. 168, ал. 1 във връзка с чл. 196 
АПК на останалите разпоредби от текста на 
чл. 25 от Наредбата не констатира противо-
речието им със закона.
а. Алинея 1 на чл. 25 регламентира възмож-
ността за промяна на цените при регулирането 
им чрез метода „норма на възвръщаемост на 
капитала“, който не е приложим за опреде-
лянето на цените при осъществяваната от 
дружеството дейност. Този извод е относим и 
към ал. 3, която урежда корекцията с дефи-
нирания фактор Z при метода „горна граница 
на приходи“, а за газоразпределителните дру-
жества цените се регулират по метода „горна 
граница на цени“.
б. Алинея 2, т. 1 и 2 на чл. 25 предвиждат 
съответно годишни корекции с инфлационен 
индекс и коефициент за подобряване на ефек-
тивността, както и с показатели въз основа 
на изпълнението (качество на природния газ 
и качество на обслужването). Тоест с тези 
разпоредби са въведени допълнителни крите-
рии, разширяващи обхвата на предпоставките 
за коригиране на цените. Те имат самостоя-
телен характер и могат да бъдат използвани 
независимо от ценообразуващите елементи (в 
стриктния смисъл на понятието), в частност 
незаконосъобразността на уредбата по т. 3 не 
поражда автоматично основание за отмяната 
им. Без значение е принадлежността им към 
текста на чл. 25, ал. 2, доколкото т. 3 е обо-
собена разпоредба от текста, със собствено 
регулативно съдържание и приложимостта є 
не е обвързана от критериите по предходните 
точки.
в. Порокът на отделно правило от подраз-
деленията на чл. 25 не налага отмяната на 
целия текст, респ. нуждата от преуреждане на 
материята в цялост, а единствено на разпоред-
бата, чиято незаконосъобразност е установена. 
Въпросът за правотворческата техника, с която 
евентуална бъдеща разпоредба би преодоля-
ла възникналата от отмяната нормативна 
празнота в конкретната област, не попада в 
предмета на изследване по настоящото дело.
2. Неоснователен е доводът за нищожност 
на текста от Наредбата.
КЕВР е независим специализиран държавен 
орган, който осъществява регулирането на 
дейностите в енергетиката и във водоснаб-
дяването и канализацията – чл. 10, ал. 1 и 2 
ЗЕ. Комисията притежава правомощието да 
регулира цените в случаите, предвидени в 
закона – чл. 21, ал. 1, т. 8 ЗЕ. Такъв случай е 
и регулирането на цените, по които крайните 
снабдители продават природен газ на клиенти, 
присъединени към съответните газоразпре-
делителни мрежи – чл. 30, ал. 1, т. 8 ЗЕ. На-
редбата е приета на основание чл. 36, ал. 3 
ЗЕ, възлагащ на Комисията определянето на 
методите за регулиране на цените, правилата 
за тяхното образуване и изменение.
Следователно подзаконовият нормативен 
акт и в частност чл. 25 от него е приет от 
компетентен орган и в пределите на делега-
цията от закона.
3. Приемането на разпоредбата не е опоро-
чено от съществено нарушение на администра-
тивнопроизводствените правила, налагащо 
отмяната є на процесуално основание.
а. Правилата на чл. 26 и чл. 28 ЗНА, на 
които се позовава жалбоподателят, не са 
приложими спрямо акта на КЕВР по силата 
на § 5 ПЗР ЗНА. Комисията не е предвиден 
от Конституцията орган, което изключва 
важимостта на правилата на глава трета от 
закона. Наредбата принадлежи към „другите 
нормативни актове“ по смисъла на изр. 2 на 
§ 5, за които се прилагат съответно чл. 2, 
9 – 16, 34 – 46 и чл. 51 ЗНА.
б. Проверката на процедурата констатира, 
че в случая е спазен редът по общата норма 
на чл. 77 АПК и специалната на чл. 14 ЗЕ,