Държавен вестник, бр. 39, 2015 г., стр. 37

БРОЙ  39	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  37  
Видно от съдържанието на посочените раз­
поредби с тях не се регулират правоотношения 
по повод на етикетирането на млечни и ими­
тиращи продукти, както сочи заглавието на 
главата и раздела, а се въвеждат задължения 
относно условията, при които се извършва 
процесът на производство, разфасоване и 
преопаковане на тези продукти и задължения 
относно осъществяването на контрола по тази 
дейност. Компетентност за издаване на нор­
мативен административен акт, с който тези 
правоотношения да бъдат регламентирани, 
както бе посочено по-горе, Министерският 
съвет няма. Такава компетентност имат съв­
местно министърът на здравеопазването и 
министърът на земеделието и храните.
Видно от изложеното, разпоредбите на чл. 1, 
ал. 1, т. 4 и чл. 31, ал. 4, 5 и 6 от Наредбата 
са издадени без Министерският съвет да има 
законово определена компетентност да регу­
лира този вид обществени правоотношения. 
Издаването на нормативен административен 
акт без законово овластяване за това прави 
акта, респективно съответната разпоредба, 
издаден без компетентност, т.е. нищожен. 
Първоинстанционният съд, като не установил 
липсата на компетентност за издаване на по­
сочените разпоредби, постановил неправилен 
съдебен акт. 
2. Компетентност съгласно чл. 288, § 2 
ДФЕС:
Съгласно съображение 13 на Регламент 
(ЕО) № 853/2004 г. държавите членки разпо­
лагат с известна свобода по свое усмотрение 
да разширяват или ограничават приложени­
ето на изискванията на регламента за тър­
говия на дребно съгласно националното си 
законодателство. Съображение 14 сочи, че в 
съответствие с чл. 10 от Договора (чл. 4, § 3 
ДЕС) държавите членки следва да приемат 
всички необходими мерки, за да гарантират, 
че предприятията за хранителни продукти 
спазват задълженията, приети с Регламент 
(ЕО) № 853/2004 г. Съображение 23 сочи, че 
за суровото мляко и суровата сметана, пред­
назначена за пряка човешка консумация, е 
необходимо да се даде възможност на всяка 
държава членка да продължи да прилага или 
да създаде съответстващи здравни мерки, за 
да гарантира, че целите на регламента ще 
бъдат постигнати на нейна територия.
Тези разпоредби на Регламент (ЕО) 
№ 853/2004 г. създават правомощие на ком­
петентните органи в страната да издадат 
наредба, с която да регламентират съответ­
ните правоотношения. Министерският съвет 
съгласно чл. 20, ал. 1 ЗА е централен колеги­
ален орган на изпълнителната власт с обща 
компетентност и може да издаде нормативен 
административен акт щом е спазил рамките на 
вътрешното право, които уреждат компетент­
ността му. В случая, с изключение на чл. 1, 
ал. 1, т. 4 и чл. 31, ал. 4, 5 и 6, Наредбата е 
издадена на основание чл. 4 ЗХ, поради което 
именно Министерският съвет е компетентен 
да издаде нормативен административен акт, 
който да осигури необходимите мерки по 
изпълнение на регламентите. 
С оглед на изложеното Наредбата, с изклю­
чение на чл. 1, ал. 1, т. 4 и чл. 31, ал. 4, 5 и 6, 
е издадена в съответствие с компетентността 
на органа. 
Б. Процедура за приемане на Наредбата:
1. Процедура по националното право:
Процесната Наредба е нормативен адми­
нистративен акт по смисъла на чл. 7, ал. 2 
ЗНА. Нормите, които регламентират реда за 
издаване на нормативен акт, са чл. 26 – 28 
ЗНА и чл. 77 и 78 АПК. 
а) чл. 26, ал. 2 ЗНА:
Съгласно чл. 26, ал. 1 ЗНА принципите, 
които органът трябва да съблюдава при из­
даване на една наредба, са обоснованост, ста­
билност, откритост и съгласуваност. Член 26, 
ал. 2 ЗНА изисква публично обявяване на 
проекта на нормативен акт и възможност 
на заинтересованата общественост да вземе 
становище. В изпълнение на изискването 
на чл. 26, ал. 2 ЗНА проектът на наредбата 
бил публикуван на интернет страницата на 
Министерството на земеделието и храните 
(виж т. ІІІ.4). 
По делото не са представени доказателства, 
които да доказват спазването на законовото 
изискване за публикуване на проекта за изме­
нение на Наредбата, приет с постановление на 
19.12.2012 г. Ангажирането на доказателства за 
спазване на процедурата по чл. 26, ал. 2 ЗНА с 
оглед на разпределението на доказателствената 
тежест – чл. 196 във връзка с чл. 170 АПК, е 
на органа. Той трябва да установи изпълнени­
ето на законовите изисквания при издаването 
на акта. Настоящото съдебно производство 
е второ по ред касационно и органът е имал 
възможност да ангажира, ако е разполагал 
с такива, доказателства за спазване на про­
цедурата по чл. 26, ал. 2 ЗНА. Липсата на 
доказателства съдът цени като неизпълнение 
на законово установено процедурно правило. 
Нарушението по принцип е съществено, тъй 
като е на норма – гаранция за спазване на 
принципите на откритост и съгласуваност в 
контекста на съгласуваност с обществеността. 
Ако не беше допуснато, органът би могъл да 
приеме и акт с друго съдържание. 
В случая обаче по делото са представени 
косвени доказателства, които дават възмож­
ност на съда да направи извод за спазване от 
органа на изискването на чл. 26, ал. 2 ЗНА. По 
делото е приложено становище на адв. Гали­
на Петкова, което е включено и в таблицата 
за съгласуване по смисъла на чл. 32 и 33 от 
Устройствения правилник на Министерския 
съвет и неговата администрация. В самото