Държавен вестник, бр. 118, 2002 г., стр. 23

Б Р О Й  118
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  23
Длъжностите в съдебната власт, изброени
в Конституцията, са съдия, прокурор, следова-
тел, председател на ВКС, председател на ВАС
и главен прокурор. Длъжности, като предсе-
дател на районен, окръжен или апелативен съд,
районен, окръжен или апелативен прокурор ,
директор на НСС и директор на окръжна след-
ствена служба, както и длъжностите на техни-
те заместници не са посочени в Конституция-
та и са създадени със закона. Съпоставянето
на ал. 2 и ал. 3 на чл. 129 дава основание да се
направи извод, че Конституцията провежда раз-
граничаване между магистратска длъжност и
длъжност на административен ръководител,
макар и само за председателите на ВКС, ВАС
и главен прокурор. Мандатът се отнася един-
ствено до качеството на административен ръ-
ководител, но не и до качеството на магист-
рат. Няма пречка според Конституцията в ЗСВ
да бъде проведено разграничение на длъжност-
та на магистрата от качеството на админист-
ративен ръководител. Несменяемостта на ма-
гистрата по чл. 129, ал. 3 не включва и несме-
няемост от заеманата от него ръководна длъж-
ност. Тя е предназначена да охрани независи-
мостта при осъществяване на дейността му, а
не да съхрани качеството му на ръководител.
Когато един председател на съд загуби това си
качество, той продължава да е съдия и това е
решаващото. Конституцията брани статуса на
съдия, а не на ръководител. И е недопустимо
да се смята, че тя брани ръководното качест-
во, което е придобито.
Мандатът по Конституция, предвиден за ръ-
ководителите на звената, може да се променя
със закон. Няма конституционна пречка със
закон да бъде въведен мандат за длъжности,
непредвидени в Конституцията. В решение
№ 33/1998 г. Конституционният съд е стигнал
до извода, че няма конституционна разпоредба,
която да изключва възможността мандат да
имат и други органи освен посочени в Консти-
туцията. Щом няма забрана, не може да се го-
вори за нарушаването є. Това означава, че и за
други случаи Народното събрание със закон
може да предвиди мандатност.
От тази гледна точка не може да се приеме,
че с измененията се нарушава чл. 129, ал. 1 от
Конституцията. Законът не засяга магистрати-
те в това им качество и не ги освобождава от
длъжност, а предвижда единствено провежда-
не на общи събрания по чл. 30, ал. 1, последва-
ни от предвидената в закона процедура по чл. 30,
ал. 2—8 ЗСВ.
Административните ръководители имат
мандат, тъй като техните функции и правомо-
щия на ръководители не са част от праворазда-
вателната дейност. Те нямат нищо общо с неза-
висимостта на съдебната власт и с тяхната не-
сменяемост като магистрати.
Позоваването на решение 9/94 г. на КС е не-
убедително. Констатациите в мотивите на ре-
шението не изключват друго решение, което
също да е конституционосъобразно.
17. Параграф 40 в частта на чл. 129, ал. 1 ЗСВ
относно думите “първоначално”.
Текстът не е противоконституционен, тъй
като гарантира правата на магистратите, а не
ги засяга.
Статутът на несменяемост се придобива след
изтичане на 3-годишен срок от назначаването
на първата магистратска длъжност независимо
в кое звено на съдебната власт е извършено. При
всички последващи назначения на магистрата
няма да се счита първоначално назначен и няма
да е необходим нов 3-годишен стаж за придоби-
ване на статут на несменяемост. С включване на
думата “първоначално” се пояснява, че несме-
няемостта на магистрата не се губи при преми-
наването му на друга длъжност например от
съдия като прокурор или следовател.
Оспорената разпоредба изравнява статута на
всички магистрати (съдия, прослужил на място
три години и постъпил в прокуратура, ще бъде
несменяем; противното тълкуване би означа-
вало за постъпилия съдия да започва отначало
нов срок за несменяемост).
18. Параграф 45, т. 1, с която се изменя чл. 134,
ал. 3 ЗСВ в частта относно думите “не по-малко
от 1/5 от членовете на ВСС”.
По отношение на това изменение на закона,
което не е противоконституционно, трябва да
се има предвид казаното в т. 3 относно допъл-
нението на чл. 27, ал. 1, т. 6 ЗСВ.
19. Параграф 45, т. 2, с която се създава ал. 4
в чл. 134 ЗСВ.
Разпоредбата не е противоконституционна
и за нея са относими мотивите към т. 3 от ста-
новището досежно чл. 27, ал. 1, т. 6.
20. Параграф 54, с който се изменя чл. 143
ЗСВ.
Ранговете на магистратите не са уредени на
конституционно ниво и въпрос на преценка е
изменението на съществуващата уредба на ран-
говете, преименуването им и премахването им.
21. Параграф 74, с който се изменя чл. 168,
ал. 1, т. 3 ЗСВ.
Разпоредбата предвижда случаите, при ко-
ито се носи отговорност от магистратите, ако
нарушават правилата на професионална ети-
ка. След като не е отменена разпоредбата на
чл. 27, ал. 1, т. 13, няма основание да се отменя
и този текст.
22. Параграф 85, с който се създава нова ал. 3
на чл. 190 ЗСВ.
Лицата, които дават разрешение за отпуск
на ръководителите по чл. 125а, уведомяват за
това председателстващия ВСС.
Конституционно правило, което се отнася
до принципа за разделение на властите, не е
нарушено. Нормата е от организационен харак-
тер. Уведомяването не поражда никакви права
или задължения за магистратите и не засяга
независимостта на съдебната власт.
Конституционни съдии: Р. Янков,
Т. Тодоров,
П. Томчева