Държавен вестник, бр. 78, 2015 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  78
възможност с изискването по време на об-
съждането да не са направени предложения 
за изменение и допълнение на законопроекта. 
Начинът, по който е формулиран чл. 88, ал. 1 
от Конституцията, налага заключението, че тя 
предоставя на Народното събрание правото 
да прецени дали да допусне двете гласува-
ния да се проведат в едно и също заседание, 
както и кога да се приеме решението. Видът 
на законопроекта, например ратификационен 
закон, естеството на промяната, например 
тя има само технически характер, липсата в 
рамките на първото гласуване на предложе-
ния за изменение и допълнение и т.н., нямат 
значението на абсолютни условия, които могат 
да предопределят вземането на решението. 
Все пак според Конституцията приемането 
на закон с две гласувания в рамките на едно 
заседание може да бъде само по изключение. 
С други думи прилагането на чл. 88, ал. 1, изр. 
второ от Конституцията, именно защото би 
следвало да бъде „по изключение“, ще следва 
да се обвърже с условието подобно решение 
да не нарушава други конституционни ценнос-
ти, принципи и правила. Както се посочва в 
Решение № 8 от 2010 г. по к.д. № 2 от 2010 г., 
прибягването до подобна възможност не тряб-
ва да води до ограничаване на плурализма 
на мнения в Народното събрание и по-спе-
циално да се ограничава правото на всеки 
народен представител да прави предложения 
за изменение и допълнение на обсъждан зако-
нопроект. Ето защо в контекста на казаното 
според Конституционния съд не може да се 
фиксира някакъв определен момент, към който 
с вземането на подобно решение поначало би 
се гарантирала неговата конституционосъо-
бразност. Обвързването му с изискването това 
да стане специално преди първото гласуване 
на законопроекта също може да доведе до 
ограничаване на плурализма на мненията 
в Народното събрание и правото на всеки 
народен представител да прави предложения 
за изменение и допълнение на обсъждан за-
конопроект. Решението по чл. 88, ал. 1, изр. 
второ от Конституцията, вкл. кога то да се 
вземе, е не само въпрос на свободна прецен-
ка на Народното събрание, но освен това то 
винаги е и конкретно с оглед гарантирането 
на плурализма на мненията. 
В настоящия случай няма доказателства, 
че решението на Народното събрание да 
проведе второто гласуване на атакувания 
законопроект в същото заседание, в което е 
било проведено и първото гласуване, пред-
ставлява злоупотреба с възможност, както 
се твърди в искането. Най-малкото, защото 
Народното събрание обикновено приема 
законите за ратификация на международни 
договори с две гласувания в рамките на едно 
и също заседание. Става дума за установена 
законодателна практика.
ІІІ. Относно изискването Народното събра-
ние да дава съгласие за сключване на договори 
за държавни заеми (чл. 84, т. 9 от Конститу-
цията), съотношението му с ратификацията и 
конституционният контрол върху него
С атакувания пред Конституционния съд 
закон са ратифицирани два договора за ди-
лърство и акт за поемане на задължения. В 
становището си министърът на финансите 
поставя въпроса за правното естество на ра-
тифицираните актове с оглед прилагането на 
чл. 84, т. 9 от Конституцията. В представената 
от него справка той сам посочва, че Република 
България съгласно сключените от министъра 
на финансите на 6 февруари 2015 г. Договор 
за дилърство между Република България в 
качеството на Емитент и Ситигруп Глобъл 
Маркетс Лимитид, Ейч Ес Би Си Банк Пи 
Ел Си, Сосиете Женерал и Уникредит Банк 
АГ в качеството на Организатори и Дилъри 
относно Глобалната средносрочна програ-
ма на Република България за издаване на 
облигации на стойност 8 000 000 000 евро, 
на Договора за агентство между Република 
България в качеството на Емитент и Си-
тибанк Н.А., клон Лондон, в качеството на 
Фискален агент, Платежен агент, Агент по 
замяната, Агент по прехвърлянето и Агент 
за изчисляване и Ситигруп Глобъл Маркетс 
Дойчланд АГ в качеството на Регистратор, 
Платежен агент и Агент по прехвърлянето 
относно Глобалната средносрочна програма на 
Република България за издаване на облигации 
на стойност 8 000 000 000 евро и на Акта за 
поемане на задължения от Република България 
в качеството на Емитент относно Глобалната 
средносрочна програма на Репуб­лика Бъл-
гария за издаване на облигации на стойност 
8 000 000 000 евро е емитирала три облигации 
със съвкупна стойност 3 100 000 000 евро и 
матуритет 7 год., 12 год. и 20 год., като общи-
ят размер на нетните постъпления от тях е в 
размер 3 056 399 500.00 евро и средствата са 
получени на 26 март 2015 г. В случая Репуб­
лика България на основание на посочените 
договори е емитирала облигации, за да набере 
кредитен ресурс срещу задължение да изплати 
на датата на падежа определена парична сума 
по номинал заедно с дължимите лихви. Така 
сключеният договор има характеристиките на 
договор за заем чрез емитиране на облигации, 
известен още като емисионен договор, и тък-
мо като особен вид заем попада в обсега на 
приложение на чл. 84, т. 9 от Конституцията. 
Тезата, че сключените договори имат за после-
дица единствено създаването на средносрочна 
програма за емитиране на дълг, не отчита 
обстоятелството, че възникналите по силата 
на сключените договори права и задължения 
във връзка с емитирането на облигации имат 
за предмет единствено и само набирането 
на парични средства за емитента и разкъсва