Държавен вестник, бр. 14, 2008 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  14
дение на децата, но не създадоха необходимите
институционални и функционални връзки със
системата за закрила на детето. Двете системи
действат относително самостоятелно и пара-
лелно, като целевите им групи се покриват в
голяма степен—децата в риск, които са обект
на закрила, често са и деца, които са извърши-
ли противообществени прояви. На основание
Закона за борба с противообществените проя-
ви на малолетни и непълнолетни (ЗБППМН)
настаняването в институции се прилага като
мярка за ресоциализация на децата, което не
винаги е съобразено с правата и интересите на
детето и с принципите на Закона за закрила на
детето. Промените в тази посока ще продъл-
жат, за да се осигури, че системата ще се разви-
ва, за да удовлетворява нуждите на обществото
и променящите се потребности на децата пра-
вонарушители при спазване на техните основ-
ни права. Мерките за постигане на тази цел ще
се изразяват в следното:
1. Оптимизиране на механизма за взаимо-
действие между органите и институциите, осъ-
ществяващи дейности и мерки за борба с про-
тивообществените прояви на малолетни и не-
пълнолетни, и органите, определящи и прила-
гащи мерките за закрила на деца в риск по реда
на Закона за закрила на детето.
2. Противообществените прояви на деца под
14 години да станат основание не само за при-
лагане на Закона за борба срещу противообщес-
твените прояви на малолетните и непълнолет-
ните, но и за тяхното определяне като деца в
риск и съответно—за прилагане на мерките по
Закона за закрила на детето.
3. Развиване капацитета на пробационни-
те служби да работят в сътрудничество със
системата за закрила на детето и с органите
по Закона за борба срещу противообществе-
ните прояви на малолетните и непълнолетни-
те за предприемане на ефективни мерки за
насочване на детето към услуги за рехабили-
тация и реинтеграция в образователната сис-
тема или за получаване на професионално
обучение, както и за участие в консултации,
обучения и програми за преодоляване на от-
клоненията в поведението.
4. Създаване на специализация в съдебната
система за налагане на наказания за престъп-
ления, извършени от деца.
5. Институтът по правосъдието ще подготви
специално обучение за съдиите и прокурорите,
които са специализирани в областта на мла-
дежката престъпност.
Оказване на ефективна закрила на неприд-
ружени деца, децата—бежанци и имигранти
Да продължат мерките за по-ефективно при-
лагане на законодателството, което гарантира
закрилата на непридружените деца, децата—
бежанци или имигранти, и техния достъп до
здравеопазване, образование и социална под-
крепа. Да се създаде ефективен законов механи-
зъм за назначаване на настойник/попечител на
непридружени деца, както и да се осигури дос-
тъп до социална подкрепа във всяка община.
Право на идентичност и защита срещу дис-
криминация
• Борба срещу дискриминацията, основана
на етнос, раса, религия, пол и др.
• Осигуряване правото на културна, етничес-
ка и религиозна идентичност.
Защитата на децата от дискриминация е
фундаментален принцип не само на Конвенци-
ята за правата на детето (КПД) (чл.2), но и на
политиките на ЕС, както и на българското за-
конодателство и политики. Както е посочено
в Директива 2000/43/ “Европейският съюз за-
щитава всички хора, включително децата, от
дискриминация на основания на расов или ет-
нически произход и широк кръг от аспекти,
включително образование, здравеопазване, со-
циална защита, достъп до блага и услуги, вклю-
чително жилище и обучение”. Европейският
икономически и социален комитет на пленар-
ната си сесия от 13 декември 2006 г. препоръч-
ва “... политиките, изработени на европейско
ниво и на ниво държави членки, да вземат
предвид разнообразието от деца и да бъдат
насочени към различните потребности, нап-
ример децата могат да бъдат повлияни от гео-
графското си положение, възраст, пол, етни-
ческа принадлежност, култура, език, уврежда-
не или семейна структура. Специално внима-
ние следва да се отдели на ефекта от бедност-
та, дискриминацията, расизма и ситуацията на
етническите малцинства и децата бежанци в
ЕС и в глобален контекст.”
Формите на дискриминация са различни и
често пъти неразличими от пръв поглед за го-
ляма част от обществото. Затова те са и едни от
най-трудно преодолимите. Често те са предста-
вяни като културна традиция, наследени отри-
цателни стереотипи и др. Промяната на общес-
твеното мнение в това направление, изгражда-
нето на чувствителност и в крайна сметка на
нетърпимост изисква много време и усилия в
различни посоки. Проучванията показват, че
сравнително малка част от българското общес-
тво познава формите на дискриминация и осо-
бено тази, насочена срещу децата. За да се пови-
ши общественото познание, чувствителност и
нетърпимост към различните форми на диск-
риминация, за периода на стратегията е необ-
ходимо да се извърши следното:
1. Образоване на обществото чрез:
1.1. разработване на разяснителна кампания,
чрез която на достъпен език да се покажат раз-
личните форми на дискриминация при децата и
последиците от нея за развитието им; кампани-
ята да бъде на етапи, като всеки следващ етап
е надграждащ;
1.2. включване на училището в разяснител-
ната кампания, която да е насочена към учени-
ците, родителите и учителите;