Държавен вестник, бр. 97, 2023 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  97
нистративен съд, петчленен състав, в частта, 
касаеща оспорването на чл. 11 от Наредба 
№ 2 от 19.03.2013 г., поради неправилно при­
ложение на § 5 от ПЗР на ЗНА. Петчленният 
състав на ВАС е посочил, че за издадения 
подзаконов акт важат разпоредбите на чл. 2, 
чл. 9 – 17, чл. 34 – 46 и чл. 51 от ЗНА, но не и 
тези на глава трета – изработване на проекти 
на нормативни актове, като делото е върнато 
за ново разглеждане от друг състав на ВАС.
Във връзка с изложеното е постановено 
обжалваното в настоящото производство 
Решение № 577 от 18.01.2023 г., постановено 
по административно дело № 2484/2022 г. по 
описа на Върховния административен съд, 
осмо отделение, с което съдът е отменил чл. 11 
от Наредба № 2 от 19.03.2013 г. за регулиране 
на цените на природния газ (изм., ДВ, бр. 94 
от 2015 г., в сила от 4.12.2015 г.), приета от 
Комисията за енергийно и водно регулиране.
За да приеме този резултат, ВАС, тричле­
нен състав, осмо отделение, е установил, че 
Наредба № 2 от 19.03.2013 г. за регулиране на 
цените на природния газ е приета с решение 
на Държавната комисия за енергийно и водно 
регулиране по Протокол № 37 от 19.03.2013 г. 
и е в сила от 5.04.2013 г.
Наредбата е приета в изпълнение на пра­
вомощията, делегирани на ДКЕВР с измене­
нията и допълненията на ЗЕ (изм., ДВ, бр. 54 
от 2012 г., в сила от 17.07.2012 г.), § 199, ал. 1 
ЗИДЗЕ, чл. 21, ал. 1, т. 3 и чл. 36, ал. 3 ЗЕ, 
както и с оглед осигуряване на изискванията за 
либерализиране на енергийния пазар и пълно 
транспониране на Директива 2009/73/ЕО на 
ЕП и на Съвета относно общите правила на 
вътрешния пазар на природен газ.
Съдът е приел, че оспорената разпоредба 
е приета от компетентен орган на основание 
чл. 10, ал. 1 и 2 във връзка с чл. 21, ал. 1, т. 8 
от Закона за енергетиката.
В съответствие с мотивите на Решение 
№ 2232 от 9.03.2022 г., постановено по адм. 
дело № 10499/2021 г. на Върховния админи­
стративен съд, петчленен състав, в частта, 
касаеща разпоредбата на чл. 11 от Наредба 
№ 2 от 19.03.2013 г. за регулиране на цените на 
природния газ, съдът е възприел от фактическа 
страна, че в протокол № 221 от 3.11.2015 г. на 
КЕВР на основание чл. 36, ал. 3 ЗЕ е сформи­
рана работна група, която да изготви доклад 
и проект на наредба за изменение и допъл­
нение. В приложения проект за изменение не 
е фигурирало предложение за изменение на 
чл. 11, не е било споменато в мотивите и не 
е било коментирано по време на заседанието 
на комисията. Проектът за изменението ведно 
с мотивите към него е бил публикуван на 
интернет страницата на КЕВР на 9.11.2015 г., 
както и в портала за обществени консултации, 
но в него е липсвал изготвен, представен и 
публикуван проект, касаещ изменението на 
оспорената разпоредба на чл. 11.
С доклад изх. № Е-Ди-321/26.11.2015 г. на 
дирекция „Правна“ и дирекция „Природен 
газ“ при КЕВР до нейния председател е бил 
представен проект, който е съдържал изме­
нение на чл. 11, както чрез редакция на съ­
ществуващия текст, така и чрез добавяне на 
нови две алинеи. На заседание от 27.11.2015 г. 
изменението на чл. 11 е било обсъдено от 
членовете на комисията и членовете на ра­
ботната група и е било прието, за което е 
бил съставен протокол № 243 от същата дата.
По отношение на задължението да се про­
изнесе по законосъобразността на акта, съдът 
е извършил преценка на нормите, съдържащи 
се в Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане 
на Закона за нормативните актове, и на тези 
в съответния специален закон – чл. 14 от 
ЗЕ, и чл. 49 от Правилника за дейността на 
Комисията за енергийно и водно регулира­
не и нейната администрация (ДВ, бр. 43 от 
12.06.2015 г.).
При анализа на относимите разпоредби е 
било прието, че за Комисията за енергийно 
и водно регулиране съществува задължение 
за провеждане на обществено обсъждане при 
участието на съответните заинтересовани 
страни преди издаване на акта. Като извод 
от установената фактическа обстановка и 
приложимите нормативни разпоредби съдът 
е приел, че Комисията за енергийно и водно 
регулиране не е спазила законово определе­
ната процедура при изготвяне на проекти, 
с което е допуснала съществено нарушение 
на административнопроцесуалните правила.
Съдът се е произнесъл и по съответстви­
ето на оспорената разпоредба на чл. 11 от 
Наредба № 2 от 19.03.2013 г. за регулиране 
на цените на природния газ с материалния 
закон съгласно задължителните указания на 
петчленния състав на ВАС, като е анализирал 
възраженията на жалбоподателите, свързани 
с неотносимостта на разпоредбите на чл. 35 
и 36 от ЗЕ към сектор „Природен газ“.
Съдът е изложил мотиви, че съгласно ле­
галната дефиниция за „енергийно предприя­
тие“ по смисъла на § 1, т. 24 от ДР на ЗЕ в 
обхвата на чл. 35 и 36 от ЗЕ се включват не 
само електроразпределителните и електро­
преносните предприятия, а и тези, свързани 
с производство, преобразуване, пренос, съхра­
нение, разпределение, доставка и снабдяване 
с природен газ.
Основавайки своите изводи и на решение 
по дело С-5/2019 г. на СЕС, съдът е приел, че 
оспорената норма на чл. 11 от Наредба № 2 
няма противоречие с чл. 3, § 1 – 3 от Ди­
ректива 2009/73/ЕО, както и с разпоредбите 
на националния материален закон – чл. 35 
и 36 ЗЕ.
Решението е правилно.
По отношение материалноправната зако­
носъобразност на оспорената разпоредба на