Държавен вестник, бр. 13, 2026 г., стр. 24

СТР.  24	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  13
на еврото в България може да има финансо­
во-икономически, социални и политически 
последици. Този отказ засяга доверието в 
националните и европейските институции, 
но проблемът вече не е юридически, защото 
предвидените правни средства и предпи­
сания от вътрешното право и правото на 
Европейския съюз ред за неговото решаване 
вече са изчерпани. От това, че една правна 
възможност е съществувала, не следва, че тя 
остава винаги възможна. Правото, както и 
животът, не съществуват извън времето и не 
са независими от него.
Конституционен съдия: 
Янаки Стоилов
СТАНОВИЩЕ
на съдия Сашо Пенов 
по Определение № 1 от 23.01.2026 г.
по к.д. № 21/2025 г. 
Подкрепям диспозитива на определението 
и го подписвам със становище по първото 
искане.
Президентът на Република България на 
основание даденото му правомощие с чл. 10, 
ал. 2 от Закона за прякото участие на граж­
даните в държавната власт и местното само­
управление на 13 май 2025 г. е предложил на 
51-вото Народното събрание да се произнесе 
за произвеждането на национален референ­
дум по въпроса: „Съгласни ли сте България 
да въведе единната европейска валута „евро“ 
през 2026 година?“. Конституционният съд 
в Решение № 11 от 18 ноември 2025 г. по 
к.д. № 8/2025 г. е приел, че преценката на 
уредените в закона изисквания, при които 
е допустимо произвеждането на национален 
референдум и отклоняването на предложение, 
направено от субект, овластен със закон „[…] по 
силата на чл. 84, т. 5 от Конституцията при­
надлежи единствено на Народното събрание“, 
за да може актът на Народното събрание да 
подлежи на конституционен контрол. На­
родното събрание с Решение от 3 декември 
2025 г. (ДВ, бр. 104 от 2025 г.) е отхвърлило 
направеното предложение и това решение е 
предмет на настоящото конституционно дело.
1. Въпросът в предложението на президента 
е различен смислово от въпроса в предложе­
нието, внесено на 19 март 2025 г. от народни 
представители, за произвеждане на национален 
референдум – „Съгласни ли сте българският 
лев да бъде единствената официална валута 
в България до 2043 година?“. С Решение на
51-вото Народно събрание от 3 септември 2025 г. 
направеното предложение не е прието. И два­
та въпроса от граматическа гледна точка са 
общи въпроси, на които следва да се отговори 
с „да“ или „не“, но подчинените изречения в 
тях имат различен смисъл. В първия въпрос 
изразът „България да въведе“ предполага из­
вършването на определени действия в периода 
1.01. – 31.12.2026 г. с обект конкретна парична 
единица (единната европейска валута „евро“) 
като нещо ново. Във втория въпрос глаголна­
та форма „да бъде“ от глагола „съм“ изразява 
запазване, поддържане на съществуващо със­
тояние с определен краен срок – българския 
лев да бъде единствената официална валута в 
България до 2043 година. Вторият въпрос се 
е съдържал и в предложение за произвеждане 
на национален референдум от 10 юли 2024 г. 
на народни представители от 50-ото Народно 
събрание, което не е прието с Решение от 4 
септември 2024 г. Същият въпрос се е съдържал 
и в предложение за произвеждане на нацио­
нален референдум, внесено от Инициативен 
комитет на 7 април 2023 г., което не е прието 
от 49-ото Народно събрание с Решение от 
7 юли 2023 г. Това решение е било предмет 
на конституционен контрол по конституцион­
но дело № 13/2023 г., приключило с Решение 
№ 3 от 2024 г., с което се отхвърля искането 
за обявяването му за противоконституционно. 
Смятам, че поставените въпроси, по които се 
иска произвеждане на референдум, са различни 
по съдържание, поради което преценката за 
конституционосъобразност на решението на 
Народното събрание от 3.12.2025 г., с което се 
отхвърля предложението на президента за про­
веждане на национален референдум, следва да 
се основава на различни обстоятелства и факти. 
2. Процедурата за въвеждането на единната 
европейска валута „евро“ от държавите – член­
ки на ЕС, с дерогация, каквато е България по 
смисъла на чл. 139, § 1 от Договора за функ­
циониране на Европейския съюз (ДФЕС) след 
приемането є в Европейския съюз, е подробно 
уредена в актове на първичното и вторичното 
право на Съюза. От датата на членството си 
в Европейския съюз (ЕС) Република България 
поема задължението да въведе единната евро­
пейска валута при спазване на процедурите, 
предвидени в Договорите. 
Без да се спирам на поредицата от действия 
на българските институции след 1.01.2007 г., 
свързани с въвеждането на еврото от България, 
смятам, че следва да се посочат важни актове на 
Народното събрание, на изпълнителната власт 
и на Българската народна банка в последните 
години, от които ясно се извежда волята на 
българските държавни органи за въвеждане 
на еврото в България. 
С Решение № 618 от 27.08.2018 г. Минис­
терският съвет одобрява План за действие, 
включващ мерки за изпълнение на намерени­
ята на Република България за присъединяване 
към Валутния механизъм II (ERM II) и към 
Банковия съюз. В изпълнение на този план 
са извършвани действия на държавни органи 
и съответните промени в законодателството, 
например промени в Закона за БНБ и Закона 
за кредитните институции, за да се постигне 
целеното присъединяване. В Решение на 44-ото 
Народното събрание от 30.01.2020 г. за опреде­
ляне на условията за договаряне на централен 
курс на лева към еврото съгласно параграф 
2.3 от Резолюция на Европейския съвет за 
установяването на механизъм на обменните 
курсове през третия етап на Икономическия и