Държавен вестник, бр. 13, 2012 г., стр. 73

БРОЙ  13	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  73  
системата от диференциални уравнения, с ко-
ято се описва поведението на изчисляваната 
оригинална конструкция (моделирана като 
система с краен брой степени на свобода), в 
независими уравнения.
(12) За сгради, моделирани с равнинни 
изчислителни модели с височина до пет ета-
жа, и при Ti 0,4 s ηk може да се определя по 
опростената формула:
2
j
j
j
k
k
j
j
j
m h
h
m h



 	
(7),
където hk и hj  са разстоянията h от точки 
(нива) „k“ и „j“, в които са съсредоточени 
масите, до горния ръб на фундамента.
(13) За нерегулярни в план и по височина 
строежи (приложение № 2) се отчитат прос-
транствените трептения на конструкцията, 
като конструкцията се изследва поотделно за 
всяка компонента на сеизмичното въздействие, 
насочена по оси X, Y или Z, съгласно фиг. 3.4 
от приложение № 3.
Чл. 16. Стойностите на коефициента на 
реагиране R съгласно табл. 3 се умножават 
допълнително със следните коефициенти: 
1. за скелетни сгради, при които стенният 
пълнеж не оказва влияние върху деформа-
тивността им:
а) при h/b ≥ 25 – с коефициент 1,50;
б) при h/b < 15 – с коефициент 1,00;
в) при 15 < h/b ≤ 25 – с коефициент, по-
лучен чрез интерполация между 1,0 и 1,50,
където:
h е етажната височина;
b – напречният размер на колоните в на-
правление на действащите сеизмични сили;
2. за сгради с гъвкав първи или междинен 
етаж (под „гъвкав етаж“ се разбира етаж, 
коравината на който е два пъти и повече по-
малка от коравината на съседните етажи) – с 
коефициент 2,00; тази стойност се отнася само 
за определяне на усилията в гъвкавия етаж;
3. за сгради, фундирани върху пилоти с ви-
сок ростверк (повече от 1,0 m над терена) – с 
коефициент 1,50.
Чл. 17. Допуска се ефектите от сеизмичното 
въздействие (разрезни усилия, реакции и пре-
мествания) в конструкциите на строежите да 
се определят чрез интегриране на системата 
диференциални уравнения на движението, 
като се отчита развитието на пластични де-
формации в конструкцията. Компонентите на 
ускорението на основата се моделират с реални 
или изкуствени акселограми в съответствие 
с чл. 10, ал. 3. В този случай максималното 
ускорение се приема не по-малко от Kcg, къ-
дето Kc е сеизмичният коефициент за района, 
а g – земното ускорение.
Чл. 18. (1) Проверката за достатъчност на 
приетия брой форми на собствени трептения, 
отчетени при определяне на максималните 
стойности на усилията, реакциите и пре-
местванията в конструкциите, се извършва 
с коефициента на ефективната модална маса 
(ζn) по формулата:
 
total
n
i
i
n
M
M
∑
=
=
1
*
ζ
 
≤ 1	
(8),
където:
*
2
1
1
n
n
i
i
i
i
i
M
M
α
=
=
=
∑
∑
 е сумата от ефективните 
модални маси, в която ефективната модална 
маса за форма „i“  
*
2
i
i
i
M
M
α
=
 e активната част 
от общата маса на конструкцията, която се 
движи при форма „i“;
Мtotal – общата маса на конструкцията;
броят n на включените в анализа форми 
се определя от условието за постигане на 
необходимата точност на резултатите.
(2) Ефектите от сеизмичното въздействие 
в конструкциите се определят след изпълне-
нието на следните две условия:
1. сумата от ефективните модални маси на 
включените в анализа форми на трептене е 
поне 90 % от тоталната маса на конструкци-
ята в разглежданото направление (ζn ≥ 0,90);
2. всички форми i, на които ефективната 
модална маса 
2
i
i
M
α
 е по-голяма от 5 % от 
тоталната маса, трябва да бъдат отчетени в 
анализа.
(3) Ефектите от сеизмичното въздействие 
(усилия, реакции и премествания) в конструк-
циите, моделирани с равнинни модели при 
Т1 > 0,4 s, се определят, като се включват 
резултатите от реагирането на най-малко три 
форми на трептения или от реагирането на 
всички форми, за които ζn ≥ 0,95. При прос-
транствени модели е достатъчно ζn ≥ 0,9.
(4) За хидротехнически съоръжения броят 
на формите, които се предвижда да се изслед-
ват, се определя в съответствие с изискванията 
на глава пета.
Чл. 19. Периодите (Тi) и формите при (Хik 
при k = 1, 2 ... n) на собствените трептения 
на конструкцията се определят по методите 
на строителната механика в условията на 
еластични деформации.
Чл. 20. (1) Максималните стойности (F) на 
ефектите от сеизмичното въздействие (усилия, 
реакции и премествания) в конструкциите 
се определят чрез модално комбиниране и 
комбиниране по компоненти (по направления) 
(приложение № 3).
(2) Максималните стойности на ефектите от 
сеизмичното въздействие (усилия, реакции и 
премествания) в конструкциите се определят, 
като конструкцията се изследва за всяка една 
от трите компоненти на сеизмичното въз-
действие поотделно. Резултатите за ефектите 
от компонентите на въздействието от тези три 
групи решения се означават съответно с F1, F2, 
Fz и се получават чрез модално комбиниране.