Държавен вестник, бр. 92, 2022 г., стр. 86

СТР.  86	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  92
Ч А С Т  Ш Е С Т А
ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА КОЕФИЦИЕНТА НА ТОПЛОПРЕМИНАВАНЕ И НА ТОПЛИННОТО 
СЪПРОТИВЛЕНИЕ
1. Общо топлинно съпротивление на компонент на сграда, състоящ се от хомогенни слоеве
Общото топлинно съпротивление, Rtot, на равнинен компонент на сграда, състоящ се от топлин­
но хомогенни слоеве, перпендикулярни на топлинния поток, се изчислява по формулата:
1
2
tot
si
se
...
n
R
R
R
R
R
R
=
+
+
+
+
+
,	
(1)
където:
Rtot
е общото топлинно съпротивление, в m2.K/W;
Rsi
– съпротивлението на вътрешната повърхност, в m2.K/W;
R1, R2 ... Rn
– са проектните топлинни съпротивления на всеки слой, в m2.K/W;
Rse
– съпротивлението на външната повърхност, в m2.K/W.
Когато се изчислява съпротивлението на вътрешни компоненти на сградата (преградни стени 
и т.н.) или на компонент между вътрешната среда и неотопляемо пространство, Rsi се прилага за 
двете страни.
Ако общото топлинно съпротивление се представя като краен резултат, то се закръглява до 
втория десетичен знак.
Стойностите, дадени в таблица 1, се използват за равнинни повърхности при липса на специфич­
на информация за граничните условия. Стойностите под „хоризонтално“ се прилагат за посоки на 
топлинния поток ± 30° от хоризонталната равнина. За неравнинни повърхности или за специфични 
гранични условия се използва процедурата в приложение С от БДС EN 6946.
	
Таблица 1
Съпротивление на повърхността
Посока на топлинния поток
m2.K/W
Нагоре
Хоризонтално
Надолу
Rsi
0,10
0,13
0,17
Rse
0,04
0,04
0,04
Забележка 1. Съпротивленията на повърхностите се прилагат за повърхности в контакт с въздуха. Съпротив­
ление на повърхността не се прилага за повърхности в контакт с друг материал.
Забележка 2. Стойностите за съпротивлението на вътрешната повърхност се изчисляват за ε = 0,9 и с hr0, 
оценено при 20 °C. Стойността за съпротивлението на външната повърхност се изчислява за ε = 0,9, hr0, 
оценено при 10 °C, и за v = 4 m/s.
2. Топлинно съпротивление на въздушни слоеве
2.1. Приложимост
Стойностите, дадени в 2.2 до 2.4, се прилагат за въздушен слой, който:
а) е ограден от две повърхности, които са практически успоредни и перпендикулярни на посо­
ката на топлинния поток и които имат излъчвателни способности не по-малки от 0,8;
б) има дебелина (по посока на топлинния поток), по-малко от 0,1 пъти всеки един от другите 
два размера и не повече от 0,3 m, и
в) няма въздухообмен с вътрешната среда.
Ако горните условия не са приложими, се използват процедурите в т. 3.9 „Коефициент на топ­
лопреминаване през покривни пространства“ от методиката.
Забележка. Повечето строителни материали имат излъчвателна способност, по-голяма от 0,8.
Коефициентът на топлопреминаване за компоненти, съдържащи въздушни слоеве с дебелина, 
по-голяма от 0,3 m, се изчислява съгласно в т. 3.9 „Коефициент на топлопреминаване през покрив­
ни пространства“ от методиката.
2.2. Невентилиран въздушен слой
Невентилиран въздушен слой е такъв, при който няма изрични разпоредби за въздушен поток 
през него. Стойностите на топлинното съпротивление са дадени в таблица 2. Стойностите под „хо­
ризонтално“ се прилагат за посоки на топлинния поток ± 30° от хоризонталната равнина.
Въздушен слой, който няма изолация между него и външната среда, но с малки отвори към 
външната среда, също трябва да се разглежда като невентилиран въздушен слой, ако тези отвори 
не са подредени така, че да позволяват въздушен поток през слоя, и те не надвишават:
а) 500 mm2 на метър дължина (в хоризонтална посока) за вертикални въздушни слоеве, и
б) 500 mm2 на квадратен метър от площта на повърхността за хоризонтални въздушни слоеве.
Забележка. Дренажни отвори (отвори за оттичане) във формата на отворени вертикални фуги във 
външния пласт на зидана стена с кухини обикновено съответстват на горните критерии и така не се 
разглеждат като вентилационни отвори.