Държавен вестник, бр. 89, 2006 г., стр. 132

С Т Р .  132
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  89
За да се реализират предимствата на системите
с разреждане на част от потока, трябва да се избяг-
ват проблемите, свързани със загуби на частици в
свързващия преносен тръбопровод, да се внимава
да се получи представителна проба от отработени-
те газове на двигателя и да се определи коефици-
ентът на разделяне.
При описаните системи тези основни фактори
са взети под внимание.
Фиг. 4
Система с разреждане на част от потока с изокинетич-
на сонда и вземане на проба от част от потока(регули-
ране с всмукващ вентилатор SB)
С помощта на изокинетичната сонда за взема-
не на проби ISP от изпускателната тръба ЕР през
свързващия преносен тръбопровод ТТ се подвеж-
дат неразредени газове към тунела за разреждане
DT. Разликата в налягането на отработените газо-
ве между изпускателната тръба и входа на сондата
се измерва с диференциален датчик за налягане
DPT. Този сигнал се подава на дебитния регулатор
FC1, който управлява всмукващия вентилатор SB
така, че на върха на сондата да се поддържа нулева
разлика в налягането. При тези условия скорости-
те на отработените газове в EP и ISP са равни, а
дебитът през ISP и ТТ е константна част от общия
дебит на отработените газове. Коефициентът на
разделяне се определя от площта на напречните
сеченията на EP и ISP. Дебитът на разреждащия
въздух се измерва с дебитомера FM1. Степента на
разреждане се пресмята на базата на дебита на раз-
реждащия въздух и коефициента на разделяне.
Фиг. 5
Система с разреждане на част от потока с изокинетич-
на сонда и вземане на проба от част от потока (регули-
ране с нагнетателен вентилатор PB)
С помощта на изокинетичната сонда за взима-
не на проби ISP от изпускателната тръба ЕР през
свързващия преносен тръбопровод ТТ се подвеж-
дат неразредени газове към тунела за разреждане
DT. Разликата в налягането на отработените газо-
ве между изпускателната тръба и входа на сондата
се измерва с диференциален датчик за налягане
DPT. Този сигнал се предава на дебитния регула-
тор FC1, който управлява нагнетателния вентила-
тор така, че на върха на сондата се поддържа нуле-
ва разлика в налягането. Това се постига, като се
взема малка част от разреждащия въздух, чийто
дебит вече е бил измерен с дебитомера FM1, и с
помощта на пневматична бленда се подвежда в ТТ.
При тези условия скоростите на отработените га-
зове в EP и ISP се изравняват, а дебитът през ISP
и ТТ е константна част от общия дебит на отрабо-
тените газове. Коефициентът на разделяне се оп-
ределя от площта на сеченията EP и ISP. Разреж-
дащият въздух се засмуква през DT чрез всмуква-
щия вентилатор SB и дебитът се измерва посред-
ством FM1 на входа на DT. Степента на разрежда-
не се пресмята на базата на дебита на разрежда-
щия въздух и коефициента на разделяне.
Фиг. 6
Система с разреждане на част от потока с измерване на
концентрациите на СО2 или NОх и вземане на проба от
част от потока
Необработените отработени газове се подвеждат
от изпускателната тръба ЕР през сондата за взимане
на проби SP и свързващия преносен тръбопровод ТТ
към тунела за разреждане DT. Концентрациите на
индикаторните газове (СО2 или NОх) се измерват в
необработените и разредени отработени газове, както
и в разреждащия въздух с помощта на един или по-
вече анализатори EGA. Тези сигнали се предават на
дебитния регулатор FC2, който управлява или наг-
нетяващия вентилатор РВ, или всмукващия венти-
латор SB, така, че в DT се поддържа желаното раз-
деляне и разреждане на отработените газове. Сте-
пента на разреждане се пресмята на базата на кон-
центрациите на индикаторните газове в необработе-
ните отработени газове, в разредените отработени
газове и в разреждащия въздух.
Фиг. 7
Система с разреждане на част от потока с измерване на
концентрациите на СО2, баланс по въглерода и вземане
на проба от целия поток