Държавен вестник, бр. 103, 2003 г., стр. 29

Б Р О Й  103
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
Претеглят се 10,0 g мед в чаша и се разтварят в
около 15 ml вода и 5 ml ацетатен буфер без нагряване.
Разтворът се прехвърля количествено в мерителна
колба с вместимост 50 ml, съдържаща 3 ml разтвор на
натриев хлорид, и се долива до марката.
Много важно е медът да бъде буфериран преди
контакта му с натриевия хлорид, тъй като при рН под
4,0 в присъствие на натриев хлорид диастазната актив-
ност се редуцира бързо.
Разтворът на мед може да се съхранява само някол-
ко часа и поради това се приготвя преди анализа.
7.4.2. Стандартизиране на разтвора на нишесте и на
първоначалната оптична плътност на сините нишесте-
но-йодни разтвори.
Стандартизирането се извършва, за да се устано-
ви количеството на водата, което трябва да се доба-
ви към реакционната смес, за да се постигне оптична
плътност на нишестено-йодните разтвори между 0,745
и 0,770.
В епруветки се пипетират 20, 21, 22, 23, 24 и 25 ml
вода и 5 ml разреден разтвор на йод. В първата епрувет-
ка се добавят 0,5 ml смес, състояща се от 10 ml вода и
5 ml нишестен разтвор, разбърква се добре и веднага се
отчита оптичната плътност при 660 nm срещу празна
проба вода в кювета 1 сm. По същия начин се постъпва
и с другите епруветки, докато оптичната плътност влезе
в интервала 0,770—0,745.
Определеното по този начин количество на водата
се използва като стандартно разреждане при всяко
определяне на диастазната активност с този нишестен
разтвор.
7.4.3. Определяне на диастазната активност на меда
В колба с вместимост 50 ml се поставят 10 ml раз-
твор на мед и колбата се поставя във водна баня при
температура 50 °С заедно с друга колба, съдържаща
около 10 ml разтвор на нишесте. След 15 min към раз-
твора на мед се добавят 5 ml от нишестения разтвор,
разбърква се и се засича времето. През определени
интервали, за първи път след 5 min, се вземат по 0,5 ml
от сместа, поставят се в епруветка и се добавят бързо
5 ml от разредения разтвор на йод. Добавя се определе-
ното количество вода при калибрирането (т. 7.4.2),
разбърква се и веднага се отчита оптичната плътност
при 660 nm срещу празна проба вода в кювета 1 сm.
След първото вземане на пробата интервалите трябва
да се подберат така, че да се получат 3—4 стойности на
оптичната плътност в интервала 0,456 и 0,155. Ако
първата отчетена стойност на оптичната плътност е
по-голяма от 0,658, интервалите трябва да са от 10 min,
ако стойността е между 0,658 и 0,523, интервалите са
между 5 и 10 min и ако стойността е между 0,523 и 0,456,
интервалите са между 2 и 5 min.
Ако първата отчетена стойност на оптичната плът-
ност при 5 min е по-ниска от 0,350, се препоръчва да се
намали времето за първото определяне.
7.4.4. Празна проба
Към 5 ml вода се прибавят 10 ml от разтвора на мед.
Към 0,5 ml от сместа се добавят 5 ml разреден разтвор
на йод. Добавя се определеното количество вода, раз-
бърква се и се отчита оптичната плътност при 660 nm
срещу празна проба вода в кювета 1 сm. Ако има оптич-
на плътност, отчетената стойност се изважда от полу-
чените стойност по т. 7.4.3.
7.4.5. Изчисляване на резултатите
Диастазната активност като диастазно число (ДЧ)
се изчислява по формулата:
300
ДЧ = –– , в единици по Шаде,
tx
където tx   е времето в min, за което оптичната плътност
достига стойност 0,235.
Времето tx се отчита от построената графика, отра-
зяваща връзката между измерените стойности на оп-
тичната плътност и съответното време на вземане
на порциите от инкубационната смес.
8. Методи за определяне на количеството на хид-
роксиметилфурфурола
8.1. Метод на Винклер
8.1.2. Същност на метода
Методът се основава на определяне на оптичната
плътност при 550 nm на оцветените разтвори, които се
получават в резултат на взаимодействието между съ-
държащия се в меда хидроксиметилфурфурол, пара-
толуидина и барбитуровата киселина.
8.1.3. Апаратура
Спектрофотометър или друг вид фотометър за из-
мерване на оптичната плътност при 550 nm, чаши,
епруветки с обем 10 ml, пипети с обем 1, 2, 5 и 10 ml,
мерителни колби с обем 50 и100 ml.
8.1.4. Реактиви
Разтвор на барбитурова киселина: претеглят се 500
mg барбитурова киселина и се разтварят в дестилирана
вода на водна баня. Разтворът се прехвърля в мерител-
на колба с обем 100 ml и след охлаждане до температу-
ра 20 °С се допълва до марката с вода.
Разтвор на пара-толуидин: претеглят се 10 g пара-
толуидин (т. т. 45 °С) и се разтварят в 50 ml изопропа-
нол на водна баня. Разтворът се прехвърля в мерител-
на колба от 100 ml и се добавят 10 ml ледена оцетна
киселина. Охлажда се и се допълва до марката с изо-
пропанол. Разтворът се съхранява на тъмно поне 24
часа преди използването и се използва в продължение
на не повече от 3 дни, ако не се оцвети интензивно
през това време.
Забележка. Пара-толуидинът е канцерогенен и пред-
ставлява риск за здравето.Трябва да се избягва кон-
такт с реагентът. Ако е възможно, трябва да се изпол-
зва другият метод за определяне на количеството на
хидроксиметилфурфурола.
8.1.5. Процедура
8.1.5.1. Приготвяне на разтвора на мед
Претеглят се 10 g мед и се разтварят в дестилирана
вода. Разтворът се прехвърля количествено в мерител-
на колба с обем 50 ml и се допълва с вода до марката.
Забележка. Ако разтворът на мед е мътен (не е дос-
татъчно бистър), се препоръчва да се избистри по след-
ния начин:
Претеглят се 10 g мед и се разтварят в около 20 ml
дестилирана вода. Разтворът се прехвърля количестве-
но в мерителна колба с обем 50 ml. Добавя се 1 ml раз-
твор на Carrez I (приготвен съгласно т. 8.2.4), разбърква
се, добавя се 1 ml разтвор на Carrez II (приготвен съглас-
но т. 8.2.4), разбърква се, допълва се с вода до марката
и отново се разбърква. Разтворът се филтрува през хар-
тиен филтър, като първите 10 ml се изхвърлят.
8.1.5.2. Определяне на количеството на хидрокси-
метилфурфурола
В две епруветки се поставят по 2 ml разтвор на мед
и 5 ml разтвор на пара-толуидин. В едната епруветка се
добавя 1 ml дестилирана вода (празна проба), а в дру-
гата 1 ml разтвор на барбитурова киселина. Реагентите
се прибавят в интервал 1—2 min. Измерва се оптичната
плътност на разтвора срещу празната проба в кювета
от 1 cm при 550 nm 3—4 min след добавянето на барби-
туровата киселина.
8.1.6. Изчисляване на резултатите
Съдържанието на хидроксиметилфурфурол (ХМФ)
се определя по формулата:
192 Ч А Ч 10
mg ХМФ/kg = ––––––– , където А е измерената
тегло на
оптична плътност.
меда в g