Държавен вестник, бр. 68, 2010 г., стр. 25

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
цели хромозоми могат да включват структурни и 
количествени промени. Мутация в половите клетки 
на организмите, размножаващи се по полов път, 
може да се предаде в поколението. „Мутаген“ 
означава агент, който предизвиква повишена 
честота на мутациите.
Трябва да се отбележи, че химичните вещества 
се класифицират като мутагени при наличие на 
наследствено генетично увреждане. Същевременно 
резултатите, водещи до класифициране в категория 
3 („индукция на генетични промени в соматични 
клетки“), по правило се разглеждат като признак 
за възможни канцерогенни свойства.
Понастоящем методологията за оценка на 
мутагенните свойства е в процес на развитие. 
Съществуват много нови тестове, за които все 
още не са възприети стандартизирани протоколи 
и критерии за оценка. При оценката на данните 
за мутагенност следва да се вземат под внимание 
качеството на провеждане и достоверността на 
приложените тестове.
Категория 1
Класифицирането в категория 1 се извършва 
въз основа на положителни данни от епидемиоло­
гични проучвания за мутагенност. Досега не са 
познати химични вещества, които могат да бъдат 
класифицирани в тази категория. Установяването 
на достоверни данни за честотата на мутациите 
сред човешката популация е изключително трудно.
Категория 2
Класифицирането в категория 2 се извършва 
въз основа на данни, показващи: 
а) наличие на мутагенни ефекти, или 
б) други клетъчни взаимодействия, свързани с 
мутагенен ефект върху полови клетки на бозай­
ници in vivo, или 
в) мутагенни ефекти в соматични клетки на 
бозайници in vivo в комбинация с убедителни 
данни за това, че химичното вещество или негов 
метаболит достигат до половите клетки.
По отношение на включването в категория 2 
понастоящем се прилагат следните методи:
2(а) In vivo тестове за мутагенност върху по­
лови клетки:
 – специфичен локус тест; 
 – тест за наследствени транслокации;
 – тест за доминантна леталност.
Тези тестове демонстрират прояви на увреж­
дане в потомството или дефекти в развиващия 
се ембрион.
2(б) In vivo тестове за установяване на наличие 
на взаимодействие с полови клетки (обикновено 
с ДНК):
 – тестове за наличие на хромозомни аберации 
посредством цитогенетичен анализ, включително 
анеуплоидия в резултат на нарушено разпределение 
на хромозоми в делящите се клетки;
 – тест за сестрински хроматидни обмени (SCE);
 – тест за оценка на непрограмираната 
ДНК – синтеза (UDS);
 – тест за (ковалентно) свързване на мутагени 
към ДНК на половите клетки;
 – тестове за други видове увреждане на ДНК.
Тези изпитвания осигуряват индиректни 
данни. Положителните данни от тях най-често 
се придружават от положителни резултати при 
in vivo проучвания за мутагенност в соматични 
клетки при човека или други бозайници (виж 
методите към категория 3 – за препоръчване 
тези към т. 3(а).
2(в) In vitro изпитвания за мутагенни ефекти 
в соматични клетки на бозайници (виж т. 3(а) в 
комбинация с токсикокинетични методи или други 
методи, демонстриращи, че химичното вещество 
или негов метаболит достига до половите клетки.
По отношение на т. 2(б) и 2(в) положител­
ните резултати от изпитвания, опосредствани от 
приемника, или демонстрацията на ясно изразени 
промени в in vitro изпитвания могат да послужат 
като допълнително подкрепящо доказателство.
Категория 3
Класифицирането в категория 3 се извършва 
въз основа на положителни данни за: 
а) мутагенни ефекти, или 
б) други клетъчни взаимодействия, свързани 
с прояви на мутагенност в соматични клетки на 
бозайници in vivo. Последните обикновено се 
подкрепят от положителни данни от изпитвания 
за мутагенност in vitro.
Понастоящем за оценка на ефектите в сома­
тични клетки in vivo са най-подходящи следните 
методи:
3(а) Изпитване за мутагенност в соматични 
клетки in vivo:
 – микронуклеус изпитване върху костен мозък 
или метафазен анализ;
 – метафазен анализ на периферни лимфоцити;
 – спот-изпитване върху мишки.
3(б) Изпитване за взаимодействия на ДНК в 
соматични клетки in vivo:
 – изпитване за сестрински хроматидни обмени 
(SCE) в соматични клетки;
 – изпитване за непрограмиран синтез на ДНК 
(UDS) в соматични клетки;
 – изпитване за (ковалентно) свързване на 
мутагени с ДНК в соматични клетки;
 – изпитване за увреждане на ДНК, например 
чрез алкално елюиране.
Химични вещества, които показват положителен 
резултат само в in vitro изпитвания за мутагенност, 
като правило не се класифицират, но за тях се 
препоръчва по-нататъшно изпитване с помощта 
на in vivo изпитвания. По изключение, например 
за вещество с ясно изразен ефект в няколко in 
vitro изпитвания, за което липсват in vivo данни и 
което представлява структурен аналог на познат 
канцероген/мутаген, може да се обсъжда евенту­
ално класифициране в категория 3.
4.2.3. Вещества, токсични за репродукцията.
4.2.3.1. За целите на класифицирането и етике­
тирането и в съответствие със съвременното ниво 
на научно познание тези вещества се класифицират 
в 3 категории:
Категория 1:
Вещества с доказано вредно въздействие върху 
възпроизводителната функция при хора.
За тях съществуват достатъчно данни, под­
крепящи наличието на причинна връзка между 
експозицията на човека и появата на нарушения 
във възпроизводителната функция.