Държавен вестник, бр. 8, 2016 г., стр. 92

СТР.  92	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  8
2. евакуационно осветление, което трябва да 
създаде условия за указване на пешеходния път 
на намиращите се хора в тунела в критични 
обстоятелства, например пожар; евакуационно-
то осветление включва светлинна маркировка 
на евакуационния път, аварийно осветление на 
изхода, аварийни светлинни маркировки на из-
хода и осветление на евакуационния път.
(2) Необходимите евакуационни и указател-
ни знаци са дадени в приложение № 16.
Чл. 408. Минималните изисквания към ева-
куационното осветление се прилагат за пътни 
тунели с дължина, по-голяма от 500 m, и с дне-
вен трафик, по-голям от 500 ППС, с които се 
осигурява безопасна евакуация на намиращите 
се в колите хора в случай на пожар. Евакуаци-
онното осветление на евакуационните пътища, 
аварийните изходи и кръстовищни връзки и 
информацията относно техническите инстала-
ции и експлоатацията на тунелите се определя 
с проекта. 
Чл. 409. (1) При рискови ситуации осветле-
нието трябва да изпълнява две важни функции:
1. да създаде условия за ориентация и види-
мост за шофьорите да напуснат тунела в техни-
те ППС (аварийно осветление);
2. да създаде условия за ориентация и види-
мост на хората, напуснали техните ППС, да из-
лязат от тунела като пешеходци (евакуационно 
осветление).
(2) Тунелните осветителни уредби се за-
хранват от независим непрекъсваем енергиен 
източник, за да се гарантира непрекъсваемо 
осветление.
(3) При рискови условия продължителността 
на евакуацията се съгласува с националните изис- 
квания, като се осигурява продължителност 
най-малко 30 минути или съобразно резултати-
те от проучване на конкретната евакуация.
(4) Инспектирането и проверяването на ту-
нелните осветителни евакуационни системи се 
осъществява от органите за контрол по чл. 3 от 
Наредба № 1 от 2007 г. на МТ.
Чл. 410. В аварийни ситуации средната екс-
плоатационна осветеност и равномерност на ос-
ветлението на транспортната напречна връзка 
трябва да е еднаква с тази на тунелния път във 
вътрешната зона на главния тунел.
Чл. 411. (1) В инцидентни рискови условия 
пътят в главния тунел става пешеходен път за 
бягащите пешеходци към аварийните изходи.
(2) Когато видимостта е влошена, като до-
пълнение към нормалното осветление или ава-
рийното и евакуационното осветление са необ-
ходими евакуационни светлинни пътни знаци, 
за да се използват правилно възможностите за 
пешеходно евакуиране на тунела към аварий-
ните изходи.
(3) Евакуационният път трябва да бъде ясно 
и недвусмислено маркиран със светлинни път-
ни знаци на разстояние не по-голямо от 25 m 
и не по-високо от 1,5 m над пътното ниво. Зна-
ците се разполагат и вграждат в едната страна 
(стена) на тунела, където се намират аварийни-
те изходи.
(4) Когато пътят се състои от 3 или повече 
транспортни ленти, евакуационните пътни свет-
линни знаци се поставят на двете страни на 
тунела, като ясно е обозначена посоката към 
аварийните изходи.
(5) Евакуационните пътни светлинни знаци 
трябва да бъдат включени през цялото време 
или да бъдат непрекъснато осветени при пожа-
ри и други извънредни ситуации. Когато знаци-
те са непрекъснато осветени, интензитетът на 
светлината се ограничава в критичните посоки. 
Интензитетът на светлината на всеки знак не 
трябва да надвишава 40 cd при нормални усло-
вия в границите на конус 2x15°, чиято ос съвпа-
да с посоката на наблюдение на водача на ППС 
(фиг. 22). При евакуационни условия интензите-
тът на светлината на маркера се увеличава.
Фиг. 22. Ограничение на интензитетите на светлина 
срещу посоката на движение на ППС (скица на кону-
сите на ограничените интензитети и маркери);
1 – маркери (светлинни знаци); 2 – авариен изход
(6) Спасителните знаци трябва да бъдат ви-
дими, когато пред знаците стоят ППС, както от 
намиращите се вътре в ППС, така и от бягащи-
те пешеходци.
Чл. 412. (1) При дим минималният интен-
зитет на светлината на всеки знак във всич-
ки направления, от които може да се вижда 
от бягащите пешеходци, трябва да бъде опре-
делен за съответното разстояние мeжду тях. 
Минималният интензитет на светлината тряб-
ва да е 0,1 cd за всеки метър от разстоянието 
между знaците при минимален интензитет 1 cd 
(например за разстояние 15 m между знаците 
минималният експлоатационен интензитет на 
светлината трябва да е 1,5 cd).
(2) При пътни тунели, по-широки от разстоя-
нието между знаците, минималният интензитет 
на светлината се определя с оглед широчината 
на тунела, а не с оглед разстоянието между тях. 
(3) С оглед осигуряване на добра ориентация 
при средна гъстота на задимяване и разпозна-
ване на разположените знаци на отстояние 25 m 
се монтират допълнително светещи маркиров-
ки, като се използват самосветещи маркировъч-
ни елементи между светещите указателни път-
ни знаци на стените на тунела (фиг. 23).
Фиг. 23. Допълнителни ориентировъчни  
самосветещи знаци