Държавен вестник, бр. 64, 2017 г., стр. 31

БРОЙ  64	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  31  
на сдруженията. Жалбоподателите считат, че 
оспорената наредба е постановена в наруше­
ние на административнопроизводствените 
правила. В нарушение на чл. 28, ал. 2 ЗНА 
министърът на здравеопазването не е изготвил 
мотиви, които да съдържат анализ и оценка на 
финансовите възможности за бенефициентите 
на наредбата, както и „очакваните резултати 
от прилагането, включително финансовите, 
ако има такива“. Не е изложен и анализ за 
съответствието на наредбата с правото на 
Европейския съюз. При приемането на на­
редбата в нарушение на чл. 26, ал. 1 ЗНА не 
е спазен принципът на обоснованост. Считат, 
че наредбата е приета в нарушение на Закона 
за ограничаване на административното регу­
лиране и административния контрол върху 
стопанската дейност (ЗОАРАКСД). Молят съда 
да отмени обжалваната наредба. Претендират 
направените по делото разноски. Жалбопода­
телите се представляват от адв. Николова и 
Савова, Софийска адвокатска колегия.
Ответникът по жалбата – Министерският 
съвет, и заинтересованите страни – Нацио­
налната здравноосигурителна каса и минис­
търът на здравеопазването, считат жалбата 
за неоснователна. Не е налице нарушение 
на чл. 28, ал. 2 ЗНА. Спазена е процедурата 
по издаване на нормативния акт. Не е необ­
ходимо да се дават мотиви по отношение на 
очаквани финансови резултати, когато такива 
няма. Наредбата е напълно съобразена със 
Закона за ограничаване на административното 
регулиране и административния контрол над 
стопанската дейност. По тези и други подробни 
съображения молят съда да отхвърли жалбата. 
Претендират юрисконсултско възнаграждение. 
Представителят на Върховната админи­
стративна прокуратура излага становище за 
неоснователност на искането за отмяна на 
оспорената наредба. 
Върховният административен съд счита 
жалбата за допустима – подадена е от надлеж­
ни страни и срещу подзаконов нормативен акт.
Процесуалните предпоставки, при които е 
допустимо оспорването на подзаконов норма­
тивен акт, са определени в чл. 185, 186 и 187 
АПК. Наредбата е подзаконов нормативен акт, 
приет с постановление на Министерския съвет 
на Република България, обнародвана в ДВ, 
бр. 19 от 11.03.2016 г. Следователно предмет 
на оспорване е подзаконов нормативен акт по 
смисъла на чл. 185, ал. 1 АПК. Разпоредбата 
на чл. 185, ал. 1 АПК допуска оспорване на 
подзаконов нормативен акт – изцяло или в 
отделна разпоредба, по отношение на негова­
та законосъобразност. Видно от петитума на 
жалбата, с нея се твърди незаконосъобразност 
на оспорваната наредба в цялост.
Съгласно чл. 186, ал. 1 АПК право да 
оспорват подзаконов нормативен акт имат 
гражданите, организациите и органите, чи­
ито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати 
от него или за които той поражда задълже­
ния. Жалбоподателите са юридически лица 
с нестопанска цел, създадени въз основа на 
Закона за юридическите лица с нестопанска 
цел, вписани в регистъра на юридическите 
лица с нестопанска цел като сдружения, които 
осъществяват дейност в обществена полза. С 
оглед на това те имат качеството на органи­
зация по смисъла на § 1, т. 2 АПК. За тях ще 
е налице право на оспорване на процесната 
наредба, ако тя засяга или може да засегне 
техни права или законни интереси. За да се 
прецени това обстоятелство, е необходимо да се 
установи какви са целите и какъв е предметът 
на дейност на сдруженията, какви с оглед на 
това са техните права и законни интереси и 
налице ли е исканата от законодателя форма 
на тяхното засягане.
Регистрираните цели на сдруженията са 
съответно: защита интересите на частните 
болници, подобряване на здравното обслуж­
ване на гражданите, създаване на условия за 
честна конкуренция и развитие на пазара на 
медицински услуги; запазване и развитие на 
общинските болници, всестранно подпомагане 
на общинските болници с цел подобряване 
на медицинското обслужване на населението; 
защита на индивидуалните и колективните 
права на гражданите и организациите в сфе­
рата на здравеопазването. Оспорената наредба 
има за предмет критериите и реда за избор 
на лечебни заведения за болнична помощ, с 
които Националната здравноосигурителна 
каса сключва договори. Следователно по своя 
предмет на правно регулиране оспорената 
наредба безспорно рефлектира върху целите 
на жалбоподателите и може да засегне закон­
ните интереси на сдруженията, установени от 
законово регистрираните им цели.
С оглед на изложеното съдът счита, че 
жалбата е допустима.
Разгледана по същество, жалбата е осно­
вателна.
Наредбата е нормативен акт по смисъла 
на чл. 7, ал. 2 от Закона за нормативните 
актове и е издадена от Министерския съвет 
на основание чл. 34а от Закона за лечебните 
заведения. Съгласно същия в областите, в 
които броят на леглата за болнично лечение 
надвишава конкретните потребности от брой 
легла по видове, определени с Националната 
здравна карта, директорите на РЗОК сключват 
договори с лечебни заведения за болнична 
помощ или техни обединения, избрани по 
критерии и по ред, определени с наредба на 
Министерския съвет. С Решение № 8 по кон­
ституционно дело № 9/2015 г. Конституцион­
ният съд на Република България е отхвърлил 
искането на 57 народни представители от 
43-то Народно събрание за установяване на