Държавен вестник, бр. 22, 2002 г., стр. 89

Б Р О Й  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  89
г) да определят общата сума на статистически-
те актюерски печалби и загуби, както и сумата им,
която следва да бъде призната;
д) да определят стойността на миналия трудов
стаж, когато програмата се въвежда първоначал-
но или е изменена;
е) да определят печалбата или загубата, коя-
то е резултат от съкращаване или уреждане на
програмата.
Счетоводно отчитане
13.1. Предприятията отчитат правните или до-
говорните си задължения за доходи на персонала
след напускане, както следва:
—При програми с определени вноски за оси-
гуряване на доходи на персонала след напускане,
когато лице от персонала е положило труд (има
трудов стаж), предприятието следва да признае
платимите вноски по програмата:
а) като задължение след приспадане на всички
платени вноски; ако размерът на платените внос-
ки превишава размера на дължимите вноски за
трудов стаж преди датата на счетоводния баланс,
предприятието следва да признае това превише-
ние като актив (авансово изплатен разход) дотол-
кова, доколкото това авансово плащане ще доведе
до намаление на бъдещи плащания или до възста-
новяване на пари в брой;
б) като разход, включително когато съгласно
друг национален счетоводен стандарт се изисква
вноските да се включат в отчетната стойност на
даден актив.
—При програми с определени доходи за осигу-
ряване доходи на персонала след напускане, кога-
то лице от персонала е положило труд (има трудов
стаж), предприятието следва да признае:
а) начислените вноски като задължение, след
приспадане на всички вече платени вноски, и като
разход, включително когато съгласно друг нацио-
нален счетоводен стандарт се изисква вноските да
се включат в стойността на даден актив;
б) активите по програмата—като съучастия или
дългосрочни вземания;
в) разходите, свързани с програмата—като те-
кущи разходи.
13.2. Когато вноските по програма с определе-
ни вноски за осигуряване доходи на персонала след
напускане не са изискуеми в рамките на 12 месеца
след края на отчетния период, за който лице от
персонала е положило свързания с тях труд, тези
вноски се отчитат като дългосрочни задължения.
13.3. Предприятията отчитат тълкувателни-
те си задължения като задължения и като разход
за доходи на персонала, възникнали вследствие
на неформалните обичаи (практика), когато ня-
мат друга алтернатива, освен да изплатят дохо-
дите на персонала.
Представяне на задължението за осигуряване
на определени доходи на персонала във финансо-
вия отчет
14.1.Към датата на финансовия отчет сумата
на задължението за осигуряване доходи на персо-
нала се определя от:
а) настоящата стойност на задължението за
изплащане на определени доходи към датата на
счетоводния баланс;
б) плюс всички статистически актюерски пе-
чалби (намалени с всички статистически актюер-
ски загуби), които още не са признати;
в) минус:
—всички разходи за минал стаж, които още не
са признати;
—справедливата стойност на активите по прог-
рамата, от които задълженията ще бъдат уредени
директно.
14.2. Настоящата стойност на задължението за
изплащане на определени доходи се определя от
брутното задължение преди приспадане на справед-
ливата стойност на всички активи по програмата.
14.3. Когато сумата на задължението за изпла-
щане на определени доходи към датата на счетовод-
ния баланс е отрицателна величина (актив), пред-
приятието следва да го оцени към по-малкото от:
а) сумата, определена съгласно т. 14.1;
б) нетния сбор на:
—всички непризнати статистически актюерски
загуби и разходи за минал стаж;
—настоящата стойност на всички икономичес-
ки изгоди (определена с коефициента за дискон-
тиране), налични под формата на рефинансиране
на програмата, или намаления в бъдещите вноски
по програмата.
14.4. При оценяване на задължението за изпла-
щане на определени доходи предприятието следва
да признае част от своите статистически актюер-
ски печалби и загуби като приход или разход, ако
нетните натрупани непризнати статистически ак-
тюерски печалби и загуби в края на предходния
отчетен период са превишавали по-голямото от:
а) 10 на сто от настоящата стойност на задъл-
жението за изплащане на определени доходи (пре-
ди приспадане на активите по програмата);
б) 10 на сто от справедливата стойност на кой-
то и да е актив по програмата към тази дата.
Тези ограничения (десетпроцентов коридор)
следва да бъдат изчислени и приложени поотдел-
но за всяка програма с определени доходи.
14.5. Частта от статистическите актюерски
печалби и загуби, която следва да се признае за
всяка програма с определени доходи, е превише-
нието, определено съгласно т. 14.3, разделено на
средноочаквания оставащ стаж на персонала, кой-
то участва в програмата.
14.6. Предприятието може да възприеме ме-
тод на ускорено признаване на статистическите
актюерски печалби и загуби, при положение че
същият метод се използва както за печалбите,
така и за загубите и се прилага последователно
за всички периоди.
14.7. При оценяване на задължението за разхо-
ди за минал стаж във връзка с програма с опреде-
лени доходи предприятието следва да признава
стойността на миналия стаж като разход по линей-
ния способ за среден срок.
14.8. Средният срок се установява, като се има
предвид стажът на персонала към датата на увели-
чението на пенсията от датата на въвеждането на
програмата.
14.9. Когато задължението за изплащане на
определени доходи по програма с определени до-
ходи е установено след въвеждане или промяна в
програмата, предприятието следва да признае вед-
нага разхода по минал стаж.