Държавен вестник, бр. 30, 2006 г., стр. 11

Б Р О Й  30
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  11
(2) Адвокатите, свещенослужителите и ли-
цата, които по закон са длъжни да пазят профе-
сионална тайна за страна в производството,
могат да откажат да дадат сведения, получени
в това им качество.
(3) Защитената със закон информация може
да бъде предоставяна само при условията и по
реда, предвидени в съответния закон.
Експертиза
Чл. 49. (1) Експертиза се възлага, когато за
изясняване на някои възникнали въпроси са
необходими специални знания в областта на
науката, изкуството, занаятите и други, какви-
то органът няма.
(2) При сложност или комплексност на пред-
мета на изследването органът може да назначи
и повече от едно вещо лице.
(3) Административният орган, възложил
експертизата, проверява самоличността на ве-
щото лице, отношенията му със страните, как-
то и наличието на основание за отвод. Основа-
нията за отвод на вещото лице са същите като
при отвод на административен орган.
(4) Всички органи, граждани или организа-
ции, у които се намират материали, необходи-
ми за експертизата, осигуряват достъп на ве-
щото лице до тях съобразно нивото на достъп
до класифицирана информация, което то при-
тежава.
(5) Вещото лице се легитимира с удостове-
рение, издадено от органа, възложил експер-
тизата.
Освобождаване на вещото лице
Чл. 50. Вещото лице се освобождава от въз-
ложената му задача, когато не може да я изпъл-
ни поради болест или липса на квалификация в
съответната област или други основателни при-
чини. То може да се откаже и във всички слу-
чаи, когато се допуска отказ от даване на сведе-
ния от трето лице.
Заключение на вещо лице
Чл. 51. (1) Вещото лице извършва експерти-
зата в определения срок.
(2) След извършване на необходимите про-
верки и изследвания вещото лице съставя пис-
мено заключение.
(3) Вещото лице не може да изменя, допълва
или разширява възложената му задача без съг-
ласието на органа, назначил експертизата.
(4) Вещото лице представя на съответния
орган писменото си заключение с преписи за
страните и то се прилага към преписката по
производството.
(5) Административният орган преценява
заключението на вещото лице заедно с други-
те доказателства, събрани в хода на произ-
водството.
(6) Когато не е съгласен със заключението
на вещото лице, органът се мотивира в акта.
Оглед
Чл. 52. (1) Административният орган извър-
шва оглед само ако случаят не може да се изяс-
ни чрез използването на други способи за съби-
ране на доказателства.
(2) По искане на органа трети лица, при които
се намира предметът на огледа, го предоставят
на органа или му осигуряват достъп до него.
Съгласие или мнение на друг орган
Чл. 53. (1) Когато специален закон изисква
съгласието или мнението на друг орган и ако не
е предвидено друго, административният орган,
водещ производството, търси незабавно съдейс-
твието на този орган.
(2) Другият орган отговаря на запитването в
срок, определен от водещия производството
орган, но не по-дълъг от 14 дни.
(3) Ако другият орган не се произнесе в срок,
това се приема като съгласие от негова страна.
(4) Ако в определения срок мнението не бъде
съобщено, актът се издава без него.
Спиране на производството
Чл. 54. (1) Административният орган спира
производството:
1. в случай на смърт на заинтересован граж-
данин—страна в производството;
2. когато е нужно да се учреди настойничес-
тво или попечителство на заинтересован граж-
данин—страна в производството;
3. когато в хода на производството се разк-
рият престъпни обстоятелства, чието устано-
вяване е от значение за издаването на акта;
4. когато Конституционният съд е допуснал
разглеждането по същество на искане, с което
се оспорва конституционосъобразността на
приложим закон;
5. при наличието на образувано друго ад-
министративно или съдебно производство, ко-
гато издаването на акта не може да стане преди
неговото приключване; в тези случаи спира-
нето се постановява след представяне на удос-
товерение за наличие на образувано произ-
водство, издадено от органа, пред който то е
образувано;
6. когато страните внесат заявление за сключ-
ване на споразумение.
(2) Административният орган не спира про-
изводството в случаите по ал. 1, т. 1, 2 и 4, ако
спирането може да създаде опасност за живота
или здравето на гражданите или да застраши
важни държавни или обществени интереси.
(3) При спиране на производството сроко-
вете, предвидени за издаване на акта, спират
да текат.
(4) За спирането на производството адми-
нистративният орган съобщава на страните в
производството по реда за съобщаване на акта.
(5) Актът за спиране на производството може
да се обжалва по реда на глава десета, раздел IV.