Държавен вестник, бр. 21, 2016 г., стр. 47

БРОЙ  21	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  47  
и Върховния административен съд се дължат 
държавни такси и разноски. Предвидено е 
също, че държавните такси са пропорцио­
нални и се определят с тарифа, одобрена от 
Министерския съвет. 2. Спазена е процедура­
та по чл. 78 АПК, чл. 37, ал. 1 от Закона за 
нормативните актове (ЗНА) и чл. 5, ал. 5 от 
Конституцията на Република България (КРБ). 
3. При издаването на подзаконовия нормати­
вен акт е допуснато съществено нарушение на 
административнопроизводствените правила, 
тъй като императивно изискване на закона 
по чл. 26, ал. 2 от Закона за нормативните 
актове (ЗНА) преди внасянето на проект за 
нормативен акт за издаване или приемане от 
компетентния орган съставителят на проек­
та го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите 
лица се предоставя най-малко 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта не 
е спазено. 4. В противоречие с разпоредбата 
на чл. 2, ал. 2 от Закона за държавните такси 
(ЗДТ) в оспорената тарифа е възприето, че 
пропорционалната такса се определя върху 
посочената от възложителя прогнозна стой­
ност на обществена поръчка, съответно върху 
посочената прогнозна стойност на обособената 
позиция, които стойности не представляват 
пазарна цена по смисъла на цитираната норма. 
5. В съображенията за издаване на постановле­
нието не са изложени такива, обосноваващи 
необходимостта от повишаване размера на 
таксите, събирани от Комисията за защита на 
конкуренцията, респ. от Върховния админи­
стративен съд, във връзка с обжалване проце­
дурите за избор на изпълнители по Закона за 
обществените поръчки. 6. Одобрените такси 
не са обосновани нито с реалното увеличение 
на себестойността на предоставяните услуги, 
нито с реалното увеличение на доходите на 
гражданите и юридическите лица, което е в 
противоречие с разпоредбите на чл. 60, ал. 1 и 
чл. 120, ал. 2 от Конституцията на Република 
България (КРБ) и води до ограничаването на 
конституционно гарантираните права на граж­
даните за достъп до правосъдие. На последно 
място, решаващият състав на ВАС приема, че 
на разпоредбата на § 1 от ПЗР на Тарифата за 
таксите, които се събират в производствата 
по глава единадесета от Закона за обществе­
ните поръчки пред Комисията за защита на 
конкуренцията и Върховния административен 
съд е придадено обратно действие – в сила от 
15 юли 2014 г., като преурежда възникнали 
преди издаването є факти, като им придава 
правно значение, което е в противоречие с 
чл. 14 ЗНА.
Решението е правилно, липсват основания 
по чл. 209, т. 3 АПК за отмяната му. Съдебният 
акт е постановен при спазени процесуални и 
материалноправни изисквания и е обоснован, 
формираните правни изводи са съответни на 
закона и изцяло се споделят от настоящия 
касационен състав.
Неоснователно е касационното възраже­
ние за нарушения на материалния закон при 
постановяването на обжалваното решение.
На първо място, обоснован е изводът на 
тричленния състав за допуснато съществено 
нарушение на изискването по чл. 26, ал. 2 ЗНА, 
което съставлява самостоятелно основание 
за отмяна на акта като незаконосъобразен. 
Императивното изискване на цитираната 
разпоредба е „Преди внасянето на проект на 
нормативен акт за издаване или приемане от 
компетентния орган съставителят на проек­
та го публикува на интернет страницата на 
съответната институция заедно с мотивите, 
съответно доклада, като на заинтересованите 
лица се предоставя най-малко 14-дневен срок 
за предложения и становища по проекта“. В 
случая проектът е обявен на интернет стра­
ницата на Министерството на правосъдието 
на Република България за времето от 24 юни 
2014 г. до 7 юли 2014 г., видно от представе­
ните по делото доказателства. Последните не 
са опровергани, поради което твърдението на 
касатора, че е спазен срокът за публичност и 
разгласяване, е неоснователно. Налице е на­
рушение на минималноизискуемия по закона 
срок, което правилно е прието за съществено 
нарушение на процедурата по приемане на 
подзаконовия нормативен акт и съставлява 
препятствие на предоставената от закона 
възможност за отправяне на предложения и 
становища по проекта. Ирелевантни за прецен­
ката за спазване на задължителния по чл. 26, 
ал. 2 ЗНА срок за публикуване на проекта са 
възраженията за датата на влизане в сила на 
разпоредбата на чл. 122 от ЗОП на 1.07.2014 г., 
създадена с § 121 от Закона за изменение 
и допълнение на Закона за обществените 
поръчки, от която дата според касатора е за­
дължително заплащането на таксите по ЗОП. 
Към този момент такива не са формирани. 
А Постановление № 196 от 10 юли 2014 г. на 
Министерския съвет за одобряване на Тарифа 
за таксите, които се събират в производствата 
по глава единадесета от Закона за обществе­
ните поръчки пред Комисията за защита на 
конкуренцията и Върховния административен 
съд (ДВ, бр. 58 от 15 юли 2014 г., в сила от 
15 юли 2014 г.) е подзаконов нормативен акт 
и неговите подготовка, издаване и прилагане 
се подчиняват на правнорегламентираната 
процедура в Закона за нормативните актове 
и Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на 
Закона за нормативните актове за издаването 
му, която подлежи на самостоятелен съдебен 
контрол.
На второ място, правилни и в съответствие 
с материалния закон са изводите на решава­
щия състав на ВАС за допуснато нарушение