Държавен вестник, бр. 103, 2002 г., стр. 8

С Т Р .  8
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  103
3. Със Закона за кооперациите от 1999 г. се
променя правният режим на кооперациите и
кооперативните съюзи, създаден с едноимен-
ния закон от 1991 г., като в преходните и зак-
лючителните му разпоредби се вменява в за-
дължение на заварените кооперации и коопе-
ративни съюзи да приведат уставите си в съ-
ответствие с новите законови разрешения. Не-
изпълнението на това задължение се обвърз-
ва със санкцията на прекратяване на неиз-
правната кооперация или кооперативен съюз,
респективно глоба за техните управителни
органи.
Дали задължението за привеждане в съот-
ветствие с новите изисквания на закона ще бъде
скрепено със санкцията на прекратяване на
заварените юридически лица, на глоба или на
заменяне на правилата на устава с императив-
ни законови норми при запазване правоспособ-
ността на юридическите лица (например § 1,
ал. 1 ПЗР на Закона за юридическите лица с
нестопанска цел, § 10, ал. 1 ПЗР на Търговския
закон), това решава законодателят.
В случая като санкция за несъобразяване с
новия правен режим е избрано прекратяването
по право и това законодателно решение не вли-
яе на правото на сдружаване на кооператорите,
в каквато насока са оплакванията в искането.
Членовете на кооперацията могат да останат
сдружени помежду си като едно гражданско
дружество по ЗЗД. Разпоредбата на § 5, ал. 1
ПЗР на ЗК отнема само правоспособността на
организацията, която правоспособност понача-
ло се получава чрез предписани от закона дейс-
твия на публичния ред.
Предвиждайки прекратяване по право на
кооперациите след настъпване на определени-
те в § 5, ал. 1 ПЗР на ЗК условия, оспорената
разпоредба не накърнява конституционно га-
рантираните интереси на кооператорите. Тя
предвижда разумно дълги срокове за привеж-
дане на уставите в съответствие с новия пра-
вен режим, с което интересите на членовете є
са защитени, и разпоредбата остава в съгласие
с конституционното изискване на чл. 12, ал. 1.
Не може да се възприеме становището, че
прекратяването по право, избрано от § 5, ал. 1
ПЗР на ЗК, пречи на кооперирането, издигнато
като конституционна повеля от чл. 19, ал. 4 от
основния закон. Както вече се посочи, законът
определя условията за коопериране, условията
за обединяване на кооперации и именно за спа-
зилите закона търговски субекти е конституци-
онната гаранция на чл. 19, ал. 4. Освен това
принципът на правовата държава—чл. 4 от
Конституцията, изисква да се стимулира пове-
дение, съобразено със закона.
Съобразяването на уставите на заварените
кооперации с изискванията на новия режим
се налага и от конституционното начало за
осигуряване на всички юридически лица ед-
накви правни условия за стопанска дейност—
чл. 19, ал. 2 от Конституцията. Създаденият
нов правен режим на кооперациите се разли-
чава в отделни части съществено от предиш-
ния, които с оглед уеднаквяването не биха
могли да се приложат без изменение на уста-
ва на кооперацията и последващите от това
действия.
Уеднаквяване на правилата, по които рабо-
тят заварените и новосъздадените кооперации,
осигурява еднаквите правни условия за стопан-
ска дейност както за самите кооперации, така
и за техните съконтрагенти. Както се посочи
вече, от една страна, сдруженията на гражда-
ните трябва да служат за задоволяване и защи-
та на интересите на самите членуващи. От друга
страна, трябва да се защитава сигурността на
други правни субекти в общия стопански и об-
ществен живот, затова държавата се грижи
правилата за възникване на кооперацията да
бъдат ясно определени. Определените от за-
кона рамки за условията за коопериране съз-
дават баланса между интересите на граждани-
те, образували кооперацията, и интересите на
държавата и останалата част от гражданите,
неучастващи в кооперацията. Поддържането
на поведение, съобразено със закона, се изис-
ква от всички участници в правния живот с
оглед съществуването на определена, създаде-
на от държавата сигурност и определяемост на
правоотношенията.
4. Конституционният съд не открива и на-
личие на вътрешно противоречие между пра-
вомощието на общото събрание на коопераци-
ята да реши прекратяването є и прекратяване-
то на кооперацията по право чрез оспорената
разпоредба, което да води до противоконсти-
туционност на § 5, ал. 1 ПЗР на ЗК, както се
твърди в искането.
Законът за кооперациите предвижда различ-
ни по характер основания за прекратяване на
кооперацията: доброволно прекратяване—по
решение на общото събрание; прекратяване при
настъпване на обективни условия—изтичане
на срок, оставане с членове под 7 души, неза-
почване на дейност в рамките на 1 година; прек-
ратяване поради виновно поведение—по реше-
ние на окръжен съд при нарушаване на закона.
Прекратяването на кооперацията по право,
предвидено в § 5, ал. 1 ПЗР на ЗК, е основание
извън посочените по-горе, приближаващо се
по-скоро към субективните основания, откол-
кото към обективните факти, но то не е един-
ственото, което се базира на несъобразено със
закона поведение.
Възможно е прилагането на § 5, ал. 1 ПЗР на
ЗК да породи несправедливо разрешаване на
някои случаи. Върховният касационен съд е
този, който има право да тълкува нормата в
полза на законовата в съчетание с житейската
справедливост.