Държавен вестник, бр. 76, 2013 г., стр. 35

БРОЙ  76	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  35  
се предприемат на национално ниво. В 
такива случаи се ползват ръководствата 
за начина на прилагане, посочени в 
незадължителната Част Б на Кодекса. 
По този начин държавите-членки, ра­
тифицирали тази конвенция, могат да 
установят вида действия, които могат 
да се очакват от тях по съответното 
общо задължение в Част А, както и 
действията, които няма да се изискват 
задължително. Например Стандарт А4.1 
изисква всички кораби да предоставят 
незабавен достъп до необходимите 
лекарства за медицинско обслужване 
на борда на кораба (алинея 1(b) и да 
имат „медицинска аптечка“ (алинея 
4(а). Добросъвестното изпълнение на 
последното задължение съвсем ясно 
означава нещо повече от това просто 
на борда на всеки кораб да има меди­
цинска аптечка. По-точно обяснение 
за това, което е необходимо, за да 
се гарантира правилното зареждане, 
употреба и поддръжка на аптечката, е 
предоставено в съответното Ръковод­
ство B4.1.1 (алинея 4).
	
10.	Държавите-членки, ратифицирали тази 
конвенция, не са обвързани от съответ­
ното Ръководство и както е посочено в 
разпоредбите на Глава 5 относно държав­
ния пристанищен контрол, проверките 
визират единствено съответните изисква­
ния на конвенцията (Членове, Правила 
и Стандарти в Част А). Същевременно 
съгласно алинея 2 на член VI от държа­
вите-членки се изисква, изпълнявайки 
своите отговорности, разписани в Част А 
на Кодекса, да вземат под внимание 
начина, изложен в Част B. В дадения 
по-горе пример, ако след щателното 
разглеждане на съответните Ръководства 
държава-членка реши да регламентира 
по различен начин осигуряването на 
правилното зареждане, употребата и 
поддържането на съдържанието на ме­
дицинската аптечка, каквото е изисква­
нето на Стандарта в Част А, то това е 
приемливо. От друга страна, следвайки 
ръководствата, предоставени в Част B, 
съответната държава-членка, както и 
органите на МОТ, отговорни за надзора 
върху прилагането на международните 
трудови конвенции, могат да бъдат си­
гурни без допълнително разглеждане, 
че осигуреното от държавата-членка 
регламентиране е достатъчно за изпъл­
нение на отговорностите по Част А, за 
които се отнасят ръководствата.
ПРАВИЛА И КОДЕКС
Глава 1: Минимални изисквания към моря­
ците за работа на кораб
П р а в и л о  1 . 1   –   М и н и м а л н а  в ъ з р а с т
Цел: да се гарантира, че малолетни лица 
няма да работят на борда на кораб
	
1.	 Лица на възраст под минималната не 
могат да бъдат наемани или ангажирани 
за работата на борда на кораб. 
	
2.	 Минималната възраст в момента на 
влизането в сила на тази конвенция е 
16 години. 
	
3.	 При определени в Кодекса обстоятел­
ства се изисква по-висока минимална 
възраст.
Стандарт А1.1 – Минимална възраст 
	
1.	 Наемането, ангажирането или полага­
нето на труд на борда на кораб на/от 
лица под шестнайсетгодишна възраст 
е забранено.
	
2.	 Забранява се полагането на труд през 
нощта от моряци под осемнайсетгодиш­
на възраст. За целите на този Стандарт 
понятието „нощ“ се определя според 
националните закони и практики. То 
обхваща период от най-малко девет 
часа, който започва не по-късно от 
полунощ и завършва не по-рано от 5 
часа сутринта. 
	
3.	 Изключение от стриктното придържане 
към забраната за полагане на труд през 
нощта може да се разреши от компе­
тентната власт в случаите, когато:
	
(а)	това би попречило на ефективното 
обучение на съответните моряци в съ­
ответствие с установените програми и 
графици; или
	
(b)	специфичният характер на задълже­
нията или на одобрената програма за 
обучение изисква моряците, попадащи 
в това изключение, да изпълняват за­
дължения през нощта; компетентната 
власт след консултации със съответните 
организации на корабособствениците 
и на моряците определя, че работата 
няма да навреди на тяхното здраве или 
благосъстояние.
	
4.	 Наемането, ангажирането или полага­
нето на труд на/от моряци под осем­
найсетгодишна възраст е забранено, 
когато съществува вероятност работата 
да изложи на опасност тяхното здра­
ве или безопасност. Видовете такава 
работа се определят от националното 
законодателство или от компетентната 
власт след консултации със съответните 
организации на корабособствениците и 
на моряците в съответствие със съот­
ветните международни норми.