Държавен вестник, бр. 83, 2003 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  83
(3) Не се допуска вземане на органи, тъкани
и клетки за присаждане от труп на лице с неус-
тановена самоличност.
(4) Ако трупът подлежи на съдебномедицин-
ска експертиза, вземането на органи, тъкани и
клетки от него се извършва след разрешение на
съдебномедицински експерт.
Чл. 20. (1) Всеки дееспособен български
гражданин, както и чужденец, дългосрочно
пребиваващ в Република България, има право
приживе да изрази изрично писмено съгласие
или несъгласие за вземане на органи, тъкани и
клетки след смъртта си.
(2) Изразеното съгласие или несъгласие по
ал. 1 може да се отнася до определени или всич-
ки органи, тъкани и клетки, както и до взема-
нето им за други лечебни, диагностични, науч-
номедицински, учебни и преподавателски цели.
(3) Съгласието или несъгласието за вземане
на органи, тъкани и клетки се изразява писме-
но пред семейния лекар.
(4) Семейният лекар е длъжен да впише не-
забавно изразеното съгласие или несъгласие
в здравноосигурителната книжка на лицето и
в срок до 7 дни да информира писмено дирек-
тора на съответния районен център по здраве-
опазване.
(5) В срок до 7 дни след получаване на ин-
формацията за лицата, изразили съгласие или
несъгласие, директорите на районните центро-
ве по здравеопазване са длъжни да информират
писмено директора на Изпълнителната аген-
ция по трансплантация.
(6) Изразеното писмено съгласие или несъг-
ласие по ал. 1 се вписва в служебния регистър
на Изпълнителната агенция по трансплантация
в срок до три дни.
Чл.  21. Вземането на органи, тъкани и клет-
ки от човешки труп може да се извърши, ако:
1. в здравноосигурителната книжка на лице-
то е вписано съгласие на лицето за вземане на
органи, тъкани и клетки след смъртта му; ако
лицето не е изразило съгласие или несъгласие
за вземане на органи, тъкани и клетки след
смъртта му, се взема съгласието на някой от
неговите близки—съпруг, родител, пълнолет-
но дете, брат или сестра, при условия и по ред,
определени с наредба, издадена от министъра
на здравеопазването;
2. името на лицето е вписано в служебния
регистър на Изпълнителната агенция по тран-
сплантация за изразено изрично писмено съг-
ласие за вземане на органи, тъкани и клетки
след смъртта му, а ако няма изразено съгласие
или несъгласие за вземане на органи, тъкани и
клетки след смъртта му, е взето изричното съг-
ласие на неговите близки.
Чл. 22. След извършване на експлантацията
се предприемат всички необходими мерки за
възстановяване външния вид на тялото на по-
чиналото лице.
Чл.  23. Всяко лечебно заведение, в което е
извършено вземане на органи, тъкани и клетки
от човешки труп, е длъжно в срок до 7 дни да
регистрира извършената процедура в Изпълни-
телната агенция по трансплантация.
Раздел II
Вземане на органи, тъкани и клетки от жив
донор
Чл. 24. (1) Вземането на органи, тъкани и
клетки от донор се извършва само при условие
че не представлява опасност за живота му и е
получено нотариално заверено писмено съгла-
сие от него, след като предварително са му обяс-
нени на достъпен език рисковете, които поема.
(2) Донорът трябва да бъде информиран за
правата си, медицинските процедури и мерките
за безопасност по този закон от лекар, който не
е включен в екипа, извършващ вземане или
присаждане.
(3) Донорът може да оттегли даденото съг-
ласие по всяко време, преди да е извършено
вземането на органи, тъкани и клетки.
(4) Не се допуска вземането на органи за
трансплантация от лице до 18-годишна възраст.
Вземането на тъкани и клетки от лица под 18-
годишна възраст се допуска само в случаите,
посочени в този закон.
(5) Не се допуска вземането на органи, тъка-
ни и клетки за трансплантация от поставено
под запрещение лице.
(6) Физическото и психическото здраве на
донора се установява от комисия, назначена
от директора на лечебното заведение, извърш-
ващо вземане на органи, тъкани и клетки, и
състояща се най-малко от трима лекари, кои-
то не участват в състава на екип по вземане
или присаждане.
Чл. 25. За трансплантация може да се вземе
само един от чифтните органи или част от са-
мовъзстановяващ се орган от жив донор при
следните условия:
1. след предварително установяване, че ор-
ганът, съответно неговата част, които се взе-
мат, и оставащият орган, съответно неговата
част, имат напълно запазена функция;
2. след предварително извършване на необ-
ходимите изследвания за изключване на въз-
можността за предаване на инфекции и за уста-
новяване на биологична съвместимост между
донора и потенциалния реципиент.
Чл. 26. (1) Донор може да бъде само лице,
което е съпруг или роднина на реципиента по
права линия или по съребрена линия до четвър-
та степен, включително при родство, възник-
нало въз основа на осиновяване, но не по-рано
от три години от осиновяването, в случаите,
когато реципиентът е осиновител.
(2) По изключение с разрешение на Етична-
та комисия по трансплантация се допуска до-
нор да бъде:
1. лице, което съжителства на брачни нача-
ла, без сключен граждански брак, с реципиента
в продължение на повече от две години и за
което съжителство са налице безспорни дока-
зателства;
2. лице, което е биологичен баща на реципи-
ента и няма сключен брак с майката по време на
раждане на детето и/или не е припознал детето.
(3) Хемопоетични стволови клетки могат да
бъдат взети от всяко дееспособно лице.