Държавен вестник, бр. 65, 2005 г., стр. 57

Б Р О Й  65
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  57
говор е вменено да извършва контрол на качес-
твото на зърно, зърнени продукти и фуражи чрез
анализ на качеството им (т. 5), като за получе-
ните резултати се издават протоколи за изпит-
ване с арбитражна стойност—т. 6. Обсъждана-
та дейност по окачествяване е в съответствие с
предвидения контрол по чл. 31а, ал. 2 ЗСТЗ—
чрез конкретно искане и с определена цел се
ангажират специфични действия на НСЗФ, в
частност—на акредитираните лаборатории,
затова и таксата е дължимо вземане на служба-
та и представлява неин собствен приход. Неос-
нователен е доводът в писменото становище на
процесуалния представител на заинтересована-
та страна, че обсъжданите действия са “на за-
интересовани лица” по доказване на качество-
то и не би следвало да се разглеждат като кон-
трол—чл. 31а, ал. 2 ЗСТЗ е включен в глава
седма на Закона за съхранение и търговия със
зърно, озаглавена “Контрол”, и той се осъщес-
твява, независимо че е иницииран по искане на
заинтересован субект и не предполага възник-
нал спор. В този смисъл е несполучлива и съ-
поставката с процеса по издаването на серти-
фикат за качество, урегулиран с Наредба № 39
от 15.IХ.2003 г., наречен именно “контрол за съ-
ответствие”, уреден в чл. 31а, ал. 1 ЗСТЗ, пред-
ставляващ “материални и правни действия” (по
смисъла на § 1 от допълнителната разпоредба
на Наредба № 39 от 2003 г.), извършван с цел
проверка на съответствието между обявено и
означено качество и действително качество на
партидата.
Различни са изводите по отношение на осъ-
ществявания от НСЗФ периодичен контрол на
публичните складове и регистрираните зърно-
хранилища за спазване на условията за лицен-
зирането и регистрирането количеството и ка-
чеството на съхраняваното в тях зърно. Този
контрол е предвиден за провеждане като ос-
новна държавна функция на специализирания
административен орган, той не зависи от во-
лята, исканията и заявките на заинтересова-
ните субекти, не е обвързан с периодичност
или регулярност на проверките и именно с оглед
важността му е скрепен с принудата на държа-
вата. При извършването му на инспекторите
на НСЗФ по силата на императивни законови
норми са предоставени правото на свободен
достъп до помещенията и документите на кон-
тролирания публичен склад, зърнохранилище
или търговец, правото да изискват информа-
ция, да вземат проби и мостри за лабораторни
изследвания, да привличат експерти при необ-
ходимост и т.н. При констатиране на наруше-
ния контролните органи налагат принудител-
ни административни мерки по чл. 32 ЗСТЗ, със-
тавят актове за установяване на администра-
тивни нарушения, въз основа на които се изда-
ват наказателни постановления или заповеди
за заличаване от регистъра или отнемане на
лицензията. Принципът, залегнал в Закона за
съхранение и търговия със зърно, за уведомя-
ване при промени в заявените и/или деклари-
рани обстоятелства е в тежест на собственика
на публичен склад или на търговеца (чл. 12
и 24б), с визиран срок от настъпването им, въ-
ведени са и задължения за предоставяне на пе-
риодична информация за дейността им по оп-
ределена форма и за подновяване на регистра-
цията. В хипотезата на изпълнение на задъл-
женията по силата на чл. 12, ал. 2 ЗСТЗ минис-
търът на земеделието и горите изменя лицен-
зията. Но при неизпълнение или установено
по съдебен ред издаване на документи с невяр-
но съдържание настъпват условията за нала-
гането на предвидените принудителни мерки
или санкции. Контролът по това именно съот-
ветствие—на декларирано и действително със-
тояние на релевантните за въведения режим
на дейност данни, не е обвързан от волята на
контролирания, а е възложен от държавата на
НСЗФ, затова и за осъществяването му не се
дължи такса. С процесната разпоредба—чл. 1,
т. 4 от тарифата, с предвидените задължения в
размер по 250 лв. “за извършване на периодич-
ни проверки за спазване на декларираните
изисквания и на наличността и качеството на
вложеното зърно” е допуснато противоречие с
чл. 4а, ал. 1, т. 2, буква “а” от Закона за съхра-
нение и търговия със зърно, какъвто смисъл и
цел законовата норма няма. В този смисъл
твърдяното в жалбата противоречие е налице.
И тъй като такса се дължи само за реално
получена конкретна услуга или действие, тя има
възмезден характер, следва да се направи и из-
водът за противоречие на чл. 1, т. 4, букви “а” и
“б” от тарифата с чл. 3, ал. 1 ЗДТ, регламенти-
ращ дължимост на държавната такса при пре-
дявяване на искането за извършване на дейст-
вието и/или издаването на документа. Нормата
на чл. 4 ЗДТ определя за кои услуги или дейст-
вия се заплащат държавни такси: в букви “а” и
“в” са визирани таксите, заплащани на съдили-
щата, държавните съдебни изпълнители и служ-
бите по вписванията; букви “г”,“д” и “е” касаят
преводи на документи и книжа, издаване и под-
мяна на документи, визи, пасавани, разреши-
телни за пребиваване, молби и разрешителни
за придобиване и възстановяване на гражданс-
тво; буква “ж” касае действия и документи, свър-
зани с пожарната и аварийната безопасност и
т.н., които не поставят съмнения.
Доводи във връзка с настоящия спор се из-
лагат от процесуалния представител на МЗГ по
отношение на уредените такси в букви “м” и “о”
от чл. 4, ал. 1 ЗДТ. Твърди се, че чл. 4, буква “м”
ЗДТ изрично предвижда заплащане на държав-
ни такси за действия по контрол, а конкретиза-
цията по буква “о” се отнася за дължима такса