Държавен вестник, бр. 41, 2003 г., стр. 22

С Т Р .  22
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  41
г) пратката може да се разтовари на части,
за да се установи, че всички нейни части са об-
хванати от проверката;
2. прости физически или химически тесто-
ве—рязане, размразяване, варене;
3. лабораторни изследвания за определяне на:
а) остатъци от техногенни замърсители;
б) патогенни микроорганизми;
в) контаминиране с вещества, опасни за хо-
рата, животните и околната среда;
г) доказателства за промяна.
(2) По време на проверката на продуктите
ГВИ има право по собствена преценка да нама-
ли максималния брой на проверените проби по
ал. 1, т. 1 или в зависимост от вида на продукти-
те и обстоятелствата може да извърши по-за-
дълбочена и обхватна проверка особено при
съмнения за отклонения от изискването за ка-
чество и безопасност на продуктите.
(3) На всяка пратка се извършва:
1. проверка на условията и транспортните
средства с цел да се установи дали има недоста-
тъци или нарушаване на хладилната верига;
2. сравняване на реалното тегло на пратката
с посоченото във ветеринарния сертификат или
документ;
3. проверка на опаковките и пликовете с цел
да се установи дали отговарят на изискванията
за опаковане на съответния вид продукт;
4. проверка на температурата и на темпера-
турния режим по време на транспортирането.
(4) Транспортните средства трябва да бъдат
разтоварени само в следните случаи:
1. товаренето е извършено по начин, който
не позволява достъп до цялата пратка при час-
тично разтоварване;
2. проверките на пробите са показали несъ-
ответствия с изискванията за качество и безо-
пасност;
3. ветеринарните проверки на предишна
пратка със същия произход са били с незадово-
лителен резултат;
4. по искане на ГВИ.
Чл. 18. (1) При извършване на физическата
проверка ГВИ взема проби от всяка пратка за
изследванията по чл. 17, ал. 1, т. 3.
(2) Граничният ветеринарен инспектор ин-
формира органите на държавния ветеринарно-
санитарен контрол (ДВСК) по местоназначе-
ние за изследването на пратките по ал. 1 и за-
писва резултатите от изследването в сертифи-
ката по чл. 19, ал. 1.
(3) Когато се правят произволни лаборатор-
ни изследвания, които не могат да дадат неза-
бавни резултати, и няма непосредствена опас-
ност за здравето на хората и животните, прат-
ката може да бъде освободена.
(4) Когато лабораторните изследвания са
направени поради съмнение за нередности или
предишните изследвания са дали положителни
резултати, пратките не могат да бъдат освобо-
дени до получаването на резултатите от изслед-
ванията, които трябва да са отрицателни.
(5) Когато изследването се отнася до вещес-
тва или патогенен агент, които представляват
директна или непосредствена опасност за здра-
вето на животните или хората, ГВИ или орга-
ните на ДВСК по местоназначение могат да
задържат пратката до получаване на резулта-
тите от изследването.
(6) Граничният ветеринарен инспектор удос-
товерява, че проверката е завършена чрез зат-
варяне и поставяне на официален печат на всич-
ки отворени опаковки и чрез повторно поставя-
не на пломба на всички отворени контейнери,
като номерата на пломбите се записват и в сер-
тификата по чл. 19, ал. 1, и в останалите доку-
менти, които придружават пратката.
Чл. 19. (1) След извършване на ветеринар-
ните проверки ГВИ издава за всяка пратка с
продукти ветеринарен сертификат съгласно
приложение № 5.
(2) Ветеринарният сертификат по ал. 1 прид-
ружава пратките, докато:
1. са под митнически надзор;
2. пристигнат до първия склад или до първо-
то предприятие по местоназначение—когато
пратките са поставени под режим внос.
(3) Ако пратката с продукти е разделена на
части, правилата на ал. 1 и 2 се прилагат за вся-
ка отделна част.
(4) Оригиналът на ветеринарния сертифи-
кат по ал. 1 се изпраща на митническите орга-
ни. Копие от сертификата се предоставя на вно-
сителя или негов представител.
(5) Оригиналните документи по чл. 21 и ко-
пие от сертификата по ал. 1 се съхраняват на
ГИВП минимум три години.
Чл. 20. Митническите органи дават митни-
ческо направление на стоките само в съответ-
ствие с условията, посочени в сертификата по
чл. 19, ал. 1.
Чл. 21. (1) Всяка пратка с продукти, пред-
назначена за внос в страната, трябва да се прид-
ружава от оригинален ветеринарен сертификат
или оригинален ветеринарен документ, или друг
оригинален документ, издаден от компетентен
държавен орган.
(2) Заверено копие от документите по ал. 1
се предоставя на лицето, отговорно за товара
след извършване на ветеринарните проверки.
(3) Митническите органи разрешават поста-
вянето на продуктите под режим внос, при ус-
ловие че са извършени ветеринарните провер-
ки, издаден е ветеринарен сертификат по чл. 19,
ал. 1 и са заплатени таксите за ветеринарен
контрол съгласно тарифата по чл. 10, ал. 2 от
Закона за ветеринарномедицинската дейност.
Чл. 22. (1) Граничният ветеринарен инспек-
тор е длъжен да изпрати до РВМС по местоназ-
начение допълнителна информация за продук-
ти, когато:
1. продуктите са предназначени за региони в
страната, за които има специфични ветеринар-
номедицински изисквания;