Държавен вестник, бр. 101, 2005 г., стр. 141

Б Р О Й  101
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  141
К е съотношение, изчислено в 7.1;
М/ —масата на вътрешния стандарт 4.6 в g;
М—масата на пробата, претеглена в 6.1.2, в g.
Резултатът се закръглява до втория знак.
8. Повторяемост (1)
За съдържание на пропионова киселина 2 % (M/
M) разликата между резултатите от две успоредни
определяния на една и съща проба не трябва да
надвишава 0,12 %.
(1) Виж ISO 5725.
ХХХVII. ИДЕНТИФИКАЦИЯ И ОПРЕДЕЛЯНЕ
НА ХИДРОХИНОН, ХИДРОХИНОН МОНОМЕТИ-
ЛОВ ЕТЕР, ХИДРОХИНОН МОНОЕТИЛОВ ЕТЕР
И ХИДРОХИНОН МОНОБЕНЗИЛОВ ЕТЕР В КОЗ-
МЕТИЧНИ ПРОДУКТИ
А. ИДЕНТИФИКАЦИЯ
1. Област на приложение
Методът се отнася за откриване и идентифика-
ция на хидрохинон, хидрохинон монометилов етер,
хидрохинон моноетилов етер и хидрохинон моно-
бензилов етер (монобензон) в козметични продукти
за осветляване на кожата.
2. Принцип
Хидрохинонът и неговите етери се идентифи-
цират чрез тънкослойна хроматография (ТСХ).
3. Реактиви
Всички реактиви трябва да са с квалификация
“чист за анализ” (ч.з.а), а водата—дестилирана или
с еквивалентна чистота.
3.1. Етанол, 96 % (V/V).
3.2. Хлороформ.
3.3. Диетилов етер.
3.4. Подвижна фаза—хлороформ : диетилов
етер = 66 : 33 (V/V).
3.5. Амоняк, 25 % (M/M) (d420 = 0,91 g/cm3 (ml).
3.6. Аскорбинова киселина.
3.7. Хидрохинон.
3.8. Хидрохинон монометилов етер.
3.9. Хидрохинон моноетилов етер.
3.10. Хидрохинон монобензилов етер (моно-
бензон).
3.11. Стандартни разтвори.
Стандартните разтвори трябва да бъдат при-
готвени непосредствено преди употреба и са ста-
билни един ден.
3.11.1. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се
претеглят 0,05 g хидрохинон (3.7) с точност 0,001 g.
Прибавят се 0,250 g аскорбинова киселина (3.6) и
5 cm3 (ml) етанол (3.1). Прибавя се амоняк (3.5),
докато рН стане 10, и се долива до обем 10 cm3  (ml)
с етанол (3.1).
3.11.2. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се
претеглят 0,05 g хидрохинон монометилов етер (3.8)
с точност 0,001 g. Прибавят се 0,250 g аскорбинова
киселина (3.6) и 5 cm3  (ml) етанол (3.1). Прибавя се
амоняк (3.5), докато рН стане 10, и се долива до
обем 10 cm3 (ml) с етанол (3.1).
3.11.3. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се
претеглят 0,05 g хидрохинон моноетилов етер (3.9)
с точност 0,001 g. Прибавят се 0,250 g аскорбинова
киселина (3.6) и 5 cm3  (ml) етанол (3.1). Прибавя се
амоняк (3.5), докато рН стане 10, и се долива до
обем 10 cm3 (ml) с етанол (3.1).
3.11.4. В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се
претеглят 0,05 g хидрохинон монобензилов етер
(3.10) с точност 0,001 g. Прибавят се 0,250 g аскор-
бинова киселина (3.6) и 5 cm3 (ml) етанол (3.1).
Прибавя се амоняк (3.5), докато рН стане 10, и се
долива до обем 10 cm3 (ml) с етанол (3.1).
3.12. Сребърен нитрат.
3.13. 12-Молибденфосфорна киселина.
3.14. Калиев ферицианид хексахидрат.
3.15. Ферихлорид хексахидрат.
3.16. Реактиви за проявяване на петната.
3.16.1. Към 5 % (M/V) воден разтвор на сребъ-
рен нитрат (3.12) се прибавя амоняк (3.5), докато
образувалата се утайка се разтвори.
Внимание: Разтворът става експлозивно неста-
билен при престояване и след употреба трябва да
се изхвърли.
3.16.2. 10 % (M/V) разтвор на 12-молибденфос-
форна киселина (3.13) в етанол (3.1).
3.16.3. Приготвя се 1 % (M/V) воден разтвор на
калиев ферицианид (3.14) и 2 % (M/V) воден раз-
твор на ферихлорид (3.15). Преди употреба се смес-
ват равни части от двата разтвора.
4. Апаратура
Стандартно лабораторно оборудване.
4.1. Стандартно оборудване за ТСХ.
4.2. Готови плаки за ТСХ: силикагел GHR/
UV254; 20 Ч 20 cm (Machery, Nagel или еквивалент-
ни); дебелина на слоя: 0,25 mm.
4.3. Ултразвукова вана.
4.4. Центрофуга.
4.5. Ултравиолетова лампа, 254 nm.
5. Процедура
5.1. Приготвяне на пробата.
В градуирана епруветка от 10 cm3 (ml) се пре-
теглят 3,0 g от пробата с точност 0,001 g. Прибавят
се 0,250 g аскорбинова киселина (3.6) и 5 cm3 (ml)
етанол (3.1). Прибавя се амоняк (3.5), докато рН
стане 10, и се долива до обем 10 cm3 (ml) с етанол
(3.1). Епруветката се затваря със запушалка и се
хомогенизира в ултразвукова вана за 10 min. Фил-
трува се през филтърна хартия или се центрофуги-
ра при 3000 rpm.
5.2. Тънкослойна хроматография.
5.2.1. Хроматографската вана се насища с под-
вижна фаза (3.4).
5.2.2. Върху плаката се нанасят по 2 µl от стан-
дартните разтвори (3.11) и 2 µl от разтвора на про-
бата (5.1). Хроматограмата се развива на тъмно
при стайна температура, докато фронтът на раз-
творителя достигне разстояние 15 cm от стартова-
та линия.
5.2.3. Плаката се изважда и се изсушава при
стайна температура.
5.3. Проявяване на петната.
5.3.1. Плаката се разглежда под УВ светлина
при 254 nm и се отбелязва разположението на
петната.
5.3.2. Плаката се напръсква с един от следните
реактиви:
—реактив сребърен нитрат (3.16.1);
—реактив 12-молибденфосфорна киселина
(3.16.2); нагрява се до 120 °С;
—разтвор на калиев ферицианид и разтвор на
ферихлорид (3.16.3).