Държавен вестник, бр. 16, 2026 г., стр. 87

БРОЙ  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  87   
съдебното решение като неправилно и неза­
коносъобразно.
В съдебно заседание касационният жал­
боподател чрез процесуалния си представи­
тел – правен съветник А. Тафров, поддържа 
жалбата по изложените доводи и аргументи, 
като заявява искане за обезсилване, респ. за 
отмяна на съдебното решение и присъждане 
на минимално юрисконсултско възнагражде­
ние. Прави възражение за прекомерност на 
адвокатското възнаграждение.
Ответникът – министърът на образова­
нието и науката, не изразява становище по 
оспорването.
Ответникът – А. Х. Я. от гр. Пловдив, чрез 
представител по пълномощие – адв. К. К. 
от Адвокатската колегия – Велико Търново, 
представя писмен отговор, в който обоснова­
ва доводи за недопустимост на касационната 
жалба. Заявява, че оспореното съдебно реше­
ние е постановено на 21.07.2025 г., към който 
момент ПМС № 130 от 21.07.2025 г., с което 
се отменя процесният чл. 59 от ППЗРАСРБ, 
не е обнародвано (същото е обнародвано в 
ДВ, бр. 59 от 22.07.2025 г.) и не е влязло в 
сила, което е станало на 25.07.2025 г. Относно 
недопустимостта на касационната жалба са 
заявени и аргументи, съгласно които, докол­
кото касационната жалба, макар и подадена 
в тридневния срок, следващ публикуването 
на отмяната на чл. 59 от ППЗРАСРБ, тя по 
същество е насочена към защитата на вече 
несъществуваща правна норма. С оглед на 
това, считано от 25.07.2025 г., отмяната на 
процесния текст от подзаконовия нормативен 
акт е факт, поради което както фактически, 
така и юридически, не може да бъде бранена 
нейната законосъобразност. В заключение е 
заявено и твърдение, че при постановяване на 
касационното решение следва да се отчете и 
новият текст на чл. 221, ал. 5 от АПК.
В съответствие с тези доводи и аргументи 
е формулирано искане за постановяване на 
решение, с което да се приеме, че касацион­
ната жалба е недопустима – подадена след 
отмяна на подзаконовия нормативен текст, 
или алтернативно – като неоснователна.
По делото е постъпила и допълнителна 
молба от адв. К. Костов като процесуален 
представител на ответника А. Я., в която 
заявява, че поддържа изложените в писме­
ния отговор доводи и аргументи. Формулира 
искане за оставяне без разглеждане касацион­
ната жалба като недопустима за разглеждане, 
алтернативно за отхвърлянето є като неосно­
вателна. Претендира присъждане на разноски 
по представен списък.
Представителят на Върховната касационна 
прокуратура дава мотивирано заключение за 
основателност на оспорването, доколкото след 
отмяната на чл. 59 от ППЗРАСРБ с ПМС № 130 
от 21.07.2025 г. не е налице годен предмет на 
съдебен контрол, поради което съдебното 
решение се явява недопустимо и като такова 
следва да се обезсили.
Върховният административен съд, пет­
членен състав – ІІ колегия, като взе предвид 
заявените доводи и становища на страните и 
като съобрази закона, счита, че касационната 
жалба е неоснователна по следните мотиви:
Производството пред тричленния състав 
на шесто отделение на ВАС е образувано 
по жалба от А. Х. Я. от гр. Пловдив чрез 
адв. К. Костов против чл. 59 от Правилни­
ка за прилагане на Закона за развитието на 
академичния състав в Република България. В 
оспорения текст на подзаконовия нормативен 
акт е указано, че трудовото правоотношение 
между висшето училище, съответно научната 
организация, и лицето, спечелило конкурса, 
възниква от деня на утвърждаване на избора 
от ректора, съответно ръководителя на науч­
ната организация. В едномесечен срок от 
утвърждаването на избора се сключва тру­
довият договор. В жалбата са обективирани 
твърдения за наличие на правен интерес от 
оспорването, доколкото жалбоподателката 
е член на академичния състав на Медицин­
ския университет – Пловдив, и участник в 
конкурс за заемане на академична длъжност 
„доцент“ във висшето училище. В допълнение 
е посочено и обстоятелството, че жалбопода­
телката е и ищец по гр. д. № 3143/2024 г. по 
описа на Районния съд – Пловдив, с предмет 
установяване на съществуването на трудово 
правоотношение, възникнало на основание 
решение на Факултетния съвет на висше учи­
лище – Медицинския университет – Пловдив.
В иницииралата първоинстанционното 
производство жалба се твърди, че оспорената 
разпоредба на чл. 59 от ППЗРАСРБ обвързва 
възникването на трудово правоотношение с 
утвърждаването на избора на спечелилия кон­
курса кандидат с акт на ректора на висшето 
училище. Развити са обстоятелствени доводи 
за противоречие на оспорената разпоредба 
с редица текстове от Кодекса на труда и от 
ЗРАСРБ.
Във връзка с постъпила молба и на ос­
нование чл. 189, ал. 2 от АПК с протоколно 
определение от 13.02.2025 г., като заинтересо­
вана страна е конституиран министърът на 
образованието и науката.
В хода на съдебното производство, на про­
веденото на 15.05.2025 г. съдебно заседание 
от страна на процесуалния представител на 
заинтересованата страна е представено копие 
от доклад, изготвен от директора на дирекция 
„Висше образование“ и директора на дирекция 
„Правна“ в Министерството на образованието 
и науката, адресиран до министъра на образо­
ванието и науката. Приложеният доклад е във 
връзка с оспорването на чл. 59 от ППЗРАСРБ
и образуваното адм. д. № 4656/2024 г. по