Държавен вестник, бр. 1, 2014 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  1
Член 12
Предаване на вещи
1. Съгласно законодателството си замоле-
ната Страна изземва, а при екстрадицията 
и предава като доказателства на молещата 
Страна вещи, които са обект или средство 
за извършване на деянието.
2. Посочените в предходната алинея вещи 
се предават независимо от това, че след като 
е било допуснато, екстрадирането не може 
да се осъществи поради смърт или бягство 
на лицето.
3. Замолената Страна може да задържи 
посочените в ал. 1 вещи за времето, необ-
ходимо за образуването на наказателното 
производство, или временно да ги предаде 
при условие, че є се върнат обратно.
4. Правата на третите лица върху вещите 
се запазват. В тези случаи вещите се връщат 
незабавно на замолената Страна след при-
ключване на наказателното производство.
Член 13
Множество искания 
Ако една от Страните и трети държави от-
правят искане за екстрадиция на едно и също 
лице, замолената Страна взема решение, като 
отчита всички обстоятелства и по-специално 
тежестта и мястото на извършеното престъ-
пление, гражданството и местожителството 
на исканото лице, възможностите лицето да 
бъде екстрадирано отново, както и датата на 
получаване на искането за екстрадиция.
Член 14
Опростена процедура за екстрадиция
1. Страните се задължават да си предават 
взаимно по опростената процедура лица, 
търсени за целите на екстрадицията, при ус-
ловие че са налице съгласието на тези лица 
и съгласието на замолената Страна.
2. Когато едно лице, търсено за целите на 
екстрадицията, бъде задържано на територията 
на другата договаряща Страна, компетентните 
власти уведомяват това лице в съответствие 
със своето национално законодателство за 
искането, отнасящо се до него, и за възмож-
ността за неговото съгласие за предаването 
му на страната, отправила искането по оп-
ростената процедура.
3. Съгласието на задържаното лице и съ-
ответно неговият изричен отказ от правото 
на прилагане на принципа на особеността 
по чл. 7 се дават пред компетентен орган на 
съдебната власт на замолената Страна в съ-
ответствие с националното законодателство 
на тази страна.
4. Замолената Страна уведомява незабавно 
молещата Страна за съгласието на лицето, но 
не по-късно от десет дни след предварител-
ното задържане.
5. При вземане на решение по опросте-
ната процедура за екстрадиция се прилагат 
разпоредбите от вътрешното законодателство 
на съответната Договаряща страна.
6. Предаването на лицето се извършва 
съобразно сроковете и по реда на чл. 10 от 
този Договор.
Член 15
Информация за резултата на наказателното 
производство
Страната, чието искане за екстрадиция с 
цел провеждане на наказателно производство е 
уважено, информира другата Страна по нейна 
молба за присъдата, с която то е приключило.
Член 16
Транзит
1. По искане на една от Договарящите 
страни всяка Страна дава разрешение за 
транзитно преминаване през собствената є 
територия на екстрадирано от трета държава 
лице с цел преминаването му на територията 
на другата Страна.
2. По отношение на искането за разреше-
ние за транзитно преминаване се прилагат 
разпоредбите на чл. 8. Транзитно преминава-
не може да се откаже на същите основания, 
на които може да се откаже екстрадицията 
съгласно този Договор.
3. Ако се ползва въздушен път без приземя-
ване, не е необходимо отправяне на молба за 
транзит до Страната, над чиято територия се 
прелита. Тази Страна своевременно се инфор-
мира за транзитното преминаване от другата 
Страна, която предоставя необходимите данни 
за самоличността на лицето, за извършеното 
престъпление, за неговата правна квалифика-
ция и по възможност за срока на наказанието 
и удостоверява наличието на заповед за арест 
или на окончателна присъда за лишаване 
от свобода. В случай на приземяване тази 
информация има същите последици, както 
и искането за временно задържане по чл. 9.
Член 17
Връзки
1. Връзките между договарящите Страни по 
този Договор се осъществяват по дипломати-
чески път. При спешен случай съобщенията се 
предават между централните органи на двете 
Страни пряко или чрез посредничеството на 
Международната организация на криминал-
ната полиция (ИНТЕРПОЛ).
2. 	Централните органи са: 
 – 	за Република България – Министерство-
	
то на правосъдието;
 – 	за Кралство Мароко  – Министерството- 
	
на правосъдието.
3. Исканията за екстрадиция, другите съ-
общения, актовете и приложените документи 
се изпращат на езика на молещата Страна,