Държавен вестник, бр. 21, 2016 г., стр. 48

СТР.  48	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  21
на разпоредбата на чл. 2, ал. 2, изречения 
първо и второ от Закона за държавните так­
си (ЗДТ), съгласно който пропорционалните 
такси се определят върху цената на документа 
или услугата. Когато цената не е указана, 
таксата се определя върху пазарната цена. В 
оспорената пред тричленния състав на ВАС 
тарифа е прието, че пропорционалната такса 
се определя върху посочената от възложителя 
прогнозна стойност на обществена поръчка, 
съответно върху посочената прогнозна стой­
ност на обособената позиция, като в мотивите 
към проекта за постановлението е изложено, 
че прогнозната стойност представлява и цената 
на обжалваемия интерес от сключването на 
договора за обществена поръчка. Прогнозната 
стойност е предвиждане (планиране) на сред­
ствата за финансиране на съответната общест­
вена поръчка, включително разчетените по 
бюджета на възложителя, без да претендира 
и да се идентифицира с пазарната цена на 
услугата, която в разглеждания случай е стой­
ността на административната, респективно 
правораздавателната, дейност на Комисията 
за защита на конкуренцията и на Върховния 
административен съд в производствата по 
глава единадесета от ЗОП.
Финансовата обосновка на проекта на 
постановлението на Министерския съвет се 
заключава в анализ на досега действащата так­
са и до очакваните резултати от предлагането 
на проекта, изразяващи се в ограничаване на 
относителния дял на неоснователните жалби 
и в увеличаване на приходите за държавния 
бюджет с относително по-високите пропор­
ционални такси. В обосновката липсва ико­
номически анализ на себестойността на едно 
производство по глава единадесета от ЗОП, 
който да изведе предпоставките за промяна 
на вида и размера на таксите. Таксата като 
парично задължение към държавата, дължи­
ма в лицето на компетентен държавен орган 
при извършването на определена дейност от 
страна на този орган, следва да бъде разхо­
доориентирана и икономически обоснована. 
Определените с обжалваното постановление 
държавни такси не са обосновани нито с 
реалното увеличение на себестойността на 
предоставяните услуги, нито с реалното уве­
личение на доходите на гражданите, поради 
което е налице установеното от първоин­
станционния съд нарушение на материалния 
закон – чл. 2, ал. 2 ЗДТ.
На трето място, нарушението на Закона 
за държавните такси обуславя и следващия 
правилен извод в обжалваното решение за про­
тиворечие на министерското постановление с 
разпоредбата на чл. 60, ал. 1 от Конституцията, 
регламентираща задължението на гражданите 
да плащат данъци и такси, установени със 
закон, съобразно техните доходи и имущество.
В административните съдебни производ­
ства, обратно на предвиденото за гражданските 
производства, размерът на държавната такса 
не е обвързан от интереса по делото, като за 
специфичните материи в административното 
право са предвидени специални размери. При 
сравнителен анализ на държавните такси в 
административните и съдебните админи­
стративни производства се установява, че 
в областта на производствата за възлагане 
на обществени поръчки таксите пред КЗК и 
пред ВАС, които следва да бъдат заплащани, 
са значително по-високи от таксите, които се 
дължат за останалите административни спо­
рове, независимо че съдебният контрол върху 
административни актове и приравнени на тях 
е подчинен на едни и същи принципи и пра­
вила, регламентирани в АПК и специалните 
закони, включително и за издадените по реда 
на ЗОП. Ето защо са правилни изводите на 
първоинстанционния съд, че повишаването на 
дължимите такси ще доведе до ограничаване 
на конституционно гарантираните права на 
гражданите за достъп до правосъдие (чл. 56 
и 120 от Основния закон). Елемент от тази 
гаранция е и финансовата достъпност на 
съдебните услуги, защото заплащането на 
държавни такси е част от нормативно уста­
новения ред за упражняване на правото на 
съдебна защита. Съдържанието на това право 
многократно е тълкувано и от Европейския 
съд за правата на човека, който приема, че 
то следва да може да бъде упражнено, без 
съответната държава да поставя каквито и 
да било правни и практически пречки, освен 
ако е налице законна цел за това. Не може 
да се приеме като законна цел икономически 
необоснованото съображение за високия брой 
на обжалваните процедури за обществени 
поръчки. 
На последно място – правилни са изво­
дите на тричленния състав на ВАС, че на 
разпоредбата на § 1 от ПЗР на Тарифата за 
таксите, които се събират в производствата 
по глава единадесета от Закона за общест­
вените поръчки пред Комисията за защита 
на конкуренцията и Върховния администра­
тивен съд е придадено обратно действие – в 
сила на 15 юли 2014 г., тъй като пренормира 
възникнали преди издаването є факти, като 
им придава правно значение, определяйки 
прилагането є от 1.07.2014 г. Неоснователно 
е възражението на касатора в тази връзка, 
че от значение за момента на прилагането на 
тарифата е влизането в сила на чл. 122о ЗОП, 
който въвежда таксата. В разглеждания случай 
не е налице изрична разпоредба в Закона за 
обществените поръчки, придаваща обратно 
действие на § 1 от тарифата, на основание 
на който е издадена, а с нормата, както е 
изложено по-горе, се въвеждат такси, които 
са по-високи от предишните.