Държавен вестник, бр. 19, 2009 г., стр. 29

Б Р О Й  19
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  29
чл. 134, като проверката трябва да се извър-
ши в двумесечен срок от уведомлението по
ал. 1, т. 1.
(3) Ако проверката не бъде извършена или
резултатът от нея не бъде съобщен в срока по
ал. 2, разпоредбите на ал. 1, т. 2 и 3 не се при-
лагат.
(4) Министърът на културата или оправомо-
щено от него длъжностно лице съдейства за
постигане на споразумение за връщане на дви-
жимата културна ценност национално богатст-
во между нейния владелец или държател и от-
правилата искането държава членка при нали-
чието на официално съгласие за това и от двете
страни. В този случай министърът или оправо-
мощеното от него длъжностно лице действа като
посредник в преговорите между тях.
(5) Министърът на културата уведомява за-
интересованите държави членки при открива-
не на територията на Република България на
движима културна ценност национално богат-
ство, за която са налице основания да се смята,
че е изнесена незаконно от територията на дру-
га държава членка.
Чл. 138. (1) Отправилата искане държава
членка може да започне съдебно производство,
като предяви иск срещу владелеца или държа-
теля за връщане на изнесените незаконно от
нейната територия движими културни ценнос-
ти национално богатство.
(2) Към иска по ал. 1 се прилагат:
1. документ, описващ вещта, чието връщане
се иска;
2. потвърждение, че вещта е движима кул-
турна ценност национално богатство;
3. декларация от компетентния орган на
съответната държава членка, че е изнесена не-
законно от нейната територия;
4. данни за самоличността на лицето, срещу
което се подава искът;
5. данни за стойността на вещта, определе-
на към датата на подаване на иска, в българ-
ски лева.
Чл. 139. (1) Искът по чл. 138 може да се пред-
яви не по-късно от една година от момента, в
който отправилата искането държава членка е
узнала местонахождението на движимата кул-
турна ценност национално богатство, и само-
личността на нейния владелец или държател.
(2) Във всички случаи съдебно производст-
во по чл. 138 не се образува, а образуваното се
прекратява, ако са изминали повече от 30 годи-
ни от незаконния износ на движимата културна
ценност национално богатство от територията
на отправилата искане държава членка.
(3) Когато искът е за връщане на движими
културни ценности национално богатство, кои-
то не влизат в нито една от категориите съглас-
но приложението към Регламент 3911/1992, но
съставляват неразделна част от обществени
колекции, включени в инвентара на музеи, ар-
хиви, библиотеки, или от инвентарите на рели-
гиозни институции, които са обект на специал-
на защита съгласно националното законодател-
ство на отправилата искане държава членка,
срокът по ал. 2 е 75 години. Този срок може да
бъде и по-дълъг от 75 години, в случай че това
е предвидено в двустранни споразумения, по
които Република България е страна.
(4) Не се образува съдебно производство, а
образуваното се прекратява, ако износът на
движимата културна ценност национално бо-
гатство от територията на отправилата искане
държава членка вече не е незаконен към мо-
мента на предявяване на иска.
Чл. 140. Централният орган на отправилата
искане държава членка незабавно информира
за образуваното съдебно производство минис-
търа на културата, който от своя страна инфор-
мира за това централните органи на останали-
те държави членки.
Чл. 141. (1) Съдебното производство по
чл. 138 се провежда по реда на Гражданския
процесуален кодекс .
(2) Съдът постановява връщането на вещта,
когато:
1. вещта отговаря на изискванията на чл. 134;
2. вещта е изнесена незаконно от територи-
ята на отправилата искане държава членка;
3. искът е предявен в сроковете по чл. 139 ;
4. вещта е изнесена от територията на отпра-
вилата искане държава членка на 1 януари 1993 г.
или след тази дата;
5. ответната страна владее или държи вещта
към момента на предявяване на иска.
Чл. 142. Когато постанови връщане на дви-
жимата културна ценност национално богатст-
во, съдът присъжда справедливо парично обез-
щетение на ответника, ако той е положил над-
лежна грижа и внимание при придобиването є,
и след като вземе предвид всички обстоятелст-
ва по делото.
Чл. 143. (1) Отправилата искане държава
членка заплаща обезщетението по чл. 142 след
връщането на вещта.
(2) Разноските по изпълнение на решението
за връщане на движимата културна ценност
национално богатство, както и разноските, свър-
зани с прилагането на мерките по чл. 137, ал. 1,
т. 2, се поемат от отправилата искане държава
членка.
Чл. 144. (1) Съдебното решение за връщане
на движимата културна ценност национално
богатство и за присъждане на обезщетението и
разноските по чл. 143 не изключва правото на
отправилата искане държава членка да заведе
дело за възстановяване на тези суми срещу ли-
цата, отговорни за незаконния є износ от ней-
ната територия.