Държавен вестник, бр. 31, 2026 г., стр. 6

СТР.  6	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  31
„необходимите квалификации и условия за 
допустимост за назначаването на членовете 
на надзорния орган“, а чл. 53, пар. 2 (във 
връзка със съображение 121 от мотивите на 
ОРЗД) закрепва функционално изискване към 
членовете на надзорните органи за притежа­
ване на „квалификациите, опита и уменията, 
по-специално в областта на защитата на лич­
ните данни“. В този смисъл разпоредбите на 
чл. 8, ал. 1 – 3 ЗЗЛД, в които са предвидени 
изискванията към председателя и членовете 
на КЗЛД, трябва да бъдат тълкувани в съ­
ответствие с тези разпоредби от Регламента, 
при което да се установи, че решението на 
Народното събрание не отговаря на предви­
дените изисквания.
Разпоредбата на чл. 8, ал. 1 – 3 ЗЗЛД не 
е изменена при действието на ОРЗД, който 
е в сила от 24.05.2016 г. и се прилага пряко 
във всички държави членки от 25.05.2018 г. 
Законът за защита на личните данни не 
съдържа изискванията към членовете на 
надзорния орган за „квалификация, опит и 
умения, по-специално в областта на защитата 
на личните данни“, посочени в чл. 53, пар. 2 
ОРЗД. Квалификацията и стажът, предвидени 
в чл. 8, ал. 1, т. 1 и 2 във връзка с ал. 3 ЗЗЛД 
към длъжността на председателя („правоспо­
собен юрист“ с „трудов стаж по специалността 
си не по-малко от 10 години“), са в областта 
на правото, която е широка професионална 
сфера, но законът не изисква специфични 
знания, опит и умения в областта на защитата 
на личните данни.
3. Спорът в конкретния случай не е относ­
но съдържанието на закона, а се свежда до 
това какво е естеството на изискването по 
чл. 53, пар. 2 ОРЗД и дали то е „императивно 
материалноправно условие, което определя 
съответствието на състава на националните 
надзорни органи за защита на данните с об­
щите изисквания, произтичащи от правото на 
Съюза“, както твърди вносителят, или че „не 
налага конкретни задължения на държавите 
членки относно съдържанието на изисквания­
та към председателя и членовете на КЗЛД“, 
а „оставя на държавите членки свобода на 
преценка относно тези изисквания и най-вече 
относно начина на доказване на удовлетворя­
ването им и органите, критериите и условията 
за преценка на това удовлетворяване“, както 
посочва в становището си Министерският 
съвет. Отговорът на този въпрос определя 
оценката за решението на Народното събра­
ние, с което е избран председателят на КЗЛД.
4. Сравнителноправният анализ на законо­
дателствата на други държави членки показва 
различни подходи. Редица държави под една 
или друга форма релевират областта на за­
щитата на личните данни, като:
– изрично я посочват – например Австрия 
(„да притежава отлични познания по австрий­
ското законодателство за защита на данните, 
правото на Съюза и основните права“ – § 20 от 
Федерален закон за защита на личните данни); 
Белгия („експертни познания в областта на 
защитата на личните данни и управлението 
на полицейската информация“ – чл. 232, § 1 
от Закон за защита на физическите лица по 
отношение на обработката на лични данни); 
Германия („квалификации, опит и умения, 
по-специално в областта на защитата на 
личните данни“ – чл. 11 от Федерален за­
кон за защита на данните); Естония („опит 
в областта на правната уредба на защитата 
на личните данни и в областта на инфор­
мационните системи и информационните 
и комуникационните технологии“ – § 52 от 
Закон за защита на личните данни); Испания 
(„призната професионална компетентност, 
по-специално в областта на защитата на 
данните“ – чл. 48 от Органичен закон 3/2018 
от 5 декември за защита на личните данни и 
гарантиране на цифровите права); Италия („до­
казан опит в областта на защитата на личните 
данни, по-специално в областта на правото 
или информатиката“ – Раздел 153 от Кодекс 
за защита на личните данни); Люксембург 
(„умения и опит в областта на защитата на 
личните данни“ – чл. 18 от Закон за органи­
зацията на Националната комисия за защита 
на данните); Малта („квалификации, опит и 
умения, по-специално в областта на защитата 
на личните данни“ – чл. 11 от Закон за за­
щита на данните); Полша („експертни правни 
познания и опит в областта на защитата на 
личните данни“ – чл. 34 от Закон за защита на 
личните данни); Румъния („солидна професио­
нална компетентност, включително в областта 
на защитата на личните данни“ – чл. 6 от 
Закон за изменение и допълнение на Закон 
№ 102/2005 за създаването, организацията и 
функционирането на Националния надзорен 
орган за обработката на лични данни); Сло­
вакия („минимум две години опит в областта 
на защитата на личните данни“ – чл. 82 от 
Закон за защита на личните данни и за изме­
нение и допълнение на някои закони); Унгария 
(„най-малко десет години професионален опит 
в одитни процедури, свързани със защита на 
данните или свобода на информацията, или 
притежават академична степен в някоя от 
тези области“ – чл. 40 от Закон за правото на 
информационно самоопределение и свобода 
на информацията); Финландия („добро позна­
ване на въпросите, свързани със защитата на 
личните данни“ – чл. 10 от Закон за защита 
на личните данни); Хърватия („експертни 
знания и опит в областта на защитата на лич­
ните данни“ – чл. 8 от Закон за прилагането 
на Общия регламент за защита на данните); 
Чехия („най-малко 5 години опит в областта 
на защитата на личните данни или правата 
на човека и основните свободи“ – чл. 52 от 
Закон за обработката на лични данни);
– препращат към чл. 53, пар. 2 ОРЗД – на­
пример Литва („и отговарящ на изискванията, 
посочени в член 53, параграф 2 от Регламент