Държавен вестник, бр. 35, 2016 г., стр. 98

СТР.  98	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  35
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 1553
от 12 февруари 2016 г.
по административно дело № 14548 от 2015 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – петчленен състав – II коле-
гия, в закрито заседание в състав: председател: 
Йовка Дражева, членове: Таня Вачева, Иван 
Раденков, Соня Янкулова, Павлина Найденова, 
изслуша докладваното от съдията Павлина 
Найденова по адм. дело № 14548/2015 г.
Производството е по чл. 229 и сл. от Ад-
министративнопроцесуалния кодекс (АПК). 
Образувано е по частна жалба на управителя 
на НЗОК срещу определение от 11.11.2015 г. 
по адм. д. № 11860/2015 г. на Върховния адми-
нистративен съд, седмо отделение, с което е 
спряно действието на Изискванията на НЗОК 
при лечение на умерен до тежък активен се-
ропозитивен ревматоиден артрит, ювенилен 
артрит, активен и прогресиращ псориатичен 
артрит и тежък активен анкилозиращ спонди-
лит с биологични антиревматични лекарствени 
продукти на болни над 18-годишна възраст в 
извънболничната помощ, утвърдени от упра-
вителя на НЗОК и в сила от 18.08.2015 г., до 
приключване на производството по делото с 
влязъл в сила съдебен акт.
Излага доводи за неправилност на опре-
делението. Счита, че е било необходимо да 
се докажат видът, характерът и степента на 
значимост и непоправимост на вредите, как-
то и причинно-следствената връзка между 
тях и действието на оспорените текстове на 
процесните изисквания. Според жалбопода-
теля неправилна е преценката на съда, че с 
провеждането на диспансеризация на паци-
ентите със заболяване код М05.8 се въвеждат 
ограничения, подобно на имуществен праг, 
за да получи пациентът достъп до лекарства 
за лечение на артритни заболявания. 
Въвеждането на изискването за диспан-
серизация на пациентите с ревматологични 
заболявания е формулирано като т. 3 от 
предложението на националния консултант с 
вх. № Квх.22-00-146 от 17.08.2015 г., съгласно 
което: „Диагнозите „Ревматоиден артрит“ 
М05, М06 да станат диспансерни на ОПЛ 
със задължителен консулт с ревматолог на 
6 месеца, а при биологична терапия на 3 
месеца или при нужда. Това би разрешило 
и проблема с лабораторните изследвания и 
необходимата документация при включване 
на нови пациенти на биологична терапия“.
Предвид тежестта на заболяванията в тази 
група и сериозната терапия, прилагана при 
тях (базисна и биологична), целта на мярката 
е наблюдението на ЗОЛ с ревматологични 
заболявания да се осъществява по регламент 
(диспансерно наблюдение), заплащан и кон-
тролиран от НЗОК. 
Липсата на желание за проследяване не 
кореспондира с желанието за получаване на 
скъпоструващо и не съвсем безопасно лечение 
в случай на липса на диспансеризиране и при 
предписване на лечение за по-продължителен 
период. 
С промяната на критериите (от 1.08.2015 г.) 
НЗОК няма за цел да ограничи ранния достъп 
на ЗОЛ до иновативно лечение. Формулиров-
ката за тежест и активност на заболяванията, 
посочени в Изискванията, фигурира в кратките 
характеристики на конкретните лекарствени 
продукти. Именно в кратките характеристики 
на продуктите е посочено защо те се прилагат 
като „втора линия на лечение“.
Счита се, че със спиране действието на 
изискванията ще бъде накърнен значим 
обществен интерес. Ще е налице законода-
телна празнота относно възможността да се 
провежда обективен контрол при съпоставка 
на приложените с отчетени и заплатени от 
НЗОК дейности (хоспитализации, прегледи и 
изследвания) и лекарствени продукти, как-
то и да се контролира документирането на 
процеса в хода на заболяването, отчитането 
на ефективността на терапията, появата на 
странични или нежелани лекарствени реак-
ции и др. Невъзможността да се провежда 
такъв контрол и да се извършва проверка в 
информационната система на представената от 
ЗОЛ медицинска документация ще доведе до 
неконтролируемото нарастване на разходите за 
лечение на това заболяване и до невъзможност 
да се спази Законът за бюджета на НЗОК. 
Постъпил е писмен отговор от процесуал-
ния представител на Българското сдружение 
на болните от болестта на Бехтерев (БСБББ), 
в който се излагат доводи за неоснователност 
на частна жалба. Член 190 АПК не съдържа 
препратка към чл. 166, ал. 2 АПК. Доказването 
на бъдещи вреди не би могло да се опира на 
непосредствени данни, а на закономерности. 
Влошаването на здравословното състояние 
вследствие на нелечение, вследствие на липса 
на достъп до лекарства с оглед въведените 
изисквания е закономерност, неподлежаща 
на доказване. 
Сочи се, че в докладна записка от 
25.05.2015 г. от Николай Ингилизов до уп-
равителя Глинка Комитов „Информация за 
подготовката на мерки от НЗОК в изпълне-
ние на решение на НС“ са изложени мотиви, 
че „Разходите за тези лекарства през 2014 г. 
са нараснали с 49,86 % в сравнение с 2013 г. 
и комисията по чл. 78 предлага промени с 
очакван ефект „редуциране на ЗОЛ за първо-
начално включване и на ЗОЛ за продължаване 
на лечение или смяна с друг ЛП.“ 
По съображението за настъпване на законо-
дателна празнота счита, че от данните по пре-
писката може да се установи, че съществуват 
действащи „Изисквания...“ до създаването на