Държавен вестник, бр. 45, 2019 г., стр. 9

БРОЙ  45	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
(2) Върховната касационна прокуратура 
разрешава с постановление транзита през 
територията на Република България на осъ-
дено лице, което подлежи на трансфер в 
изпълняващата държава, при условие че е 
предоставена следната информация:
1. молба за транзит;
2. копие от удостоверението по чл. 3;
3. данни за осъденото лице;
4. одобрен план за предаване на осъденото 
лице; 
5. превод на документите на български език.
(3) Върховната касационна прокуратура 
се произнася с постановление по молбата 
незабавно, но не по-късно от 7 дни от деня 
на нейното получаване. С постановлението 
се определят срокът и мястото за задържане 
на осъденото лице. Произнасянето може да 
бъде отложено до получаването на превода от 
държавата членка, която е отправила молбата 
за транзит, когато такъв превод се изисква 
съгласно ал. 2.
(4) Върховната касационна прокуратура уве-
домява държавата членка, поискала транзита, 
и Министерството на правосъдието за своето 
решение по начин, който може да удостовери 
предаването му писмено.
(5) Осъдено лице, спрямо което е допусна-
то транзитно преминаване през територията 
на Република България, не може да бъде 
задържано на друго основание и за срок, по-
дълъг от необходимия за целите на транзита 
през територията на Република България. В 
случай че лицето следва да бъде задържано 
на територията на Република България на 
основание, различно от искането за транзит, 
Върховната касационна прокуратура уведо-
мява незабавно държавата членка, отправила 
искането за транзит. 
(6) Не се изисква молба за транзит в случай 
на въздушен превоз без предвиден престой. 
В случай че се наложи извънредно кацане, 
държавата, осъществяваща трансфера, пре-
доставя на Министерството на правосъдието 
посочената в ал. 2 информация в срок до 72 
часа.
(7) Алинеи 1 – 6 се прилагат съответно 
и в случаите, когато Република България е 
издаваща държава и възникне необходимост 
от транзитно преминаване през територията 
на друга държава членка.
ДОПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
§ 1. По смисъла на този закон:
1. „Съдебен акт“ е всеки окончателен акт 
на съд, с който се налага наказание на фи-
зическо лице.
2. „Наказание“ е всяко наказание лишаване 
от свобода или мярка, включваща лишаване 
от свобода, постановени за определен или 
неопределен срок във връзка с извършено 
престъпление и вследствие на наказателно 
производство.
3. „Издаваща държава“ е държавата членка, 
в която е постановен съдебният акт.
4. „Изпълняваща държава“ е държавата 
членка, на която е изпратен съдебният акт за 
целите на неговото признаване и изпълнение.
5. „Държава по местоживеене на лицето“ 
е държавата, с която лицето има трайна фак-
тическа връзка с оглед на съществуващите 
там семейни, социални или икономически 
отношения.
6. „Държава членка“ е държава – членка 
на Европейския съюз.
§ 2. Този закон въвежда изискванията на 
Рамково решение 2008/909/ПВР на Съвета от 
27 ноември 2008 г. за прилагане на принципа 
за взаимно признаване към съдебни реше-
ния по наказателни дела, с които се налагат 
наказания лишаване от свобода или мерки, 
включващи лишаване от свобода, за целите 
на тяхното изпълнение в Европейския съюз 
(ОВ, L 327/27 от 5 декември 2008 г.), изменено 
с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 
26 февруари 2009 г. за изменение на рамкови ре-
шения 2002/584/ПВР, 2005/214/ПВР, 2006/783/
ПВР, 2008/909/ПВР и 2008/947/ПВР, с което 
се укрепват процесуалните права на лицата 
и се насърчава прилагането на принципа за 
взаимно признаване на решения, постановени 
в отсъствието на заинтересованото лице по 
време на съдебния процес. 
§ 3. Изпълнението на съдебните актове в 
частта, с която е наложена глоба и/или кон-
фискация, се осъществява по реда на Закона 
за признаване, изпълнение и изпращане на 
решения за конфискация или отнемане и 
решения за налагане на финансови санкции.
§ 4. Доколкото този закон не съдържа спе-
циални правила, се прилагат разпоредбите на 
Наказателно-процесуалния кодекс.
ПРЕХОДНИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ 
РАЗПОРЕДБИ
§ 5. В Закона за екстрадицията и Евро-
пейската заповед за арест (обн., ДВ, бр. 46 от 
2005 г.; изм., бр. 86 от 2005 г., бр. 52 от 2008 г., 
бр. 49 от 2010 г., бр. 55 от 2011 г., бр. 53 от 
2014 г. и бр. 7 от 2019 г.) се правят следните 
изменения и допълнения:
1. В чл. 40, ал. 1, т. 4 след думите „издава-
щата държава членка“ се поставя запетая и се 
добавя „като в тези случаи се прилага чл. 29, 
ал. 2 от Закона за признаване, изпълнение и 
изпращане на съдебни актове за налагане на 
наказание лишаване от свобода или на мерки, 
включващи лишаване от свобода“. 
2. В чл. 41, ал. 3 изречение второ се изменя 
така: „В тези случаи се прилагат разпоред-
бите на Закона за признаване, изпълнение и 
изпращане на съдебни актове за налагане на 
наказание лишаване от свобода или на мерки, 
включващи лишаване от свобода.“