Държавен вестник, бр. 1, 2007 г., стр. 60

С Т Р .  60
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  1
6.7. Идентификационият номер на ПС (VIN) се
предоставя на разположение на серийния порт на
стандартния куплунг за предаване на данни. VIN
номерът се дава в стандартизиран формат.
6.8. Системата за диагностика и за контрол на
емисиите осигурява стандартизиран или неограни-
чен достъп и съответства на ISO 15765 или SAE
J1939, както са определени в следните части:
6.8.1. Използването на който и да е ISO 15765
или SAE J1939 е в съответствие с т. 6.8.2 до 6.8.5.
6.8.2. Комуникационната бордова—извънбордо-
ва връзка трябва да съответства на ISO 15765-4 или
на аналогичните клаузи на стандартите SAE J1939.
6.8.3. Изпитвателното оборудване и диагностич-
ни инструменти, които трябва да обменят данни
със СБД, трябва да отговарят на спецификацията,
дадена в БДС ISO 15031-4 или SAE J1939-73,
т. 5.2.2.1.
Използването на бордово диагностично устройс-
тво, като например видеодисплей върху таблото,
за улесняване достъпа до информация за СБД, е
разрешено, но то е в допълнение към включване на
достъп до информация за СБД чрез стандартната
диагностична връзка.
6.8.4. Базовите диагностични данни и двупо-
сочната контролна информация се подават спо-
ред формата и като се използват предвидените
мерни единици за стандарт БДС ISO 15031-5 или
SAE J1939-73, т.5.2.2.1, и трябва да са достъпни
посредством уред за  диагностика, който отговаря
на изискванията на стандарт БДС ISO 15031-4 или
SAE J1939-73, т.5.2.2.1.
6.8.5. Когато е регистрирана неизправност, про-
изводителят трябва да я идентифицира, като из-
ползва най-подходящия код за неизправност, съв-
местим с посочените в т. 6.3 на стандарт БДС ISO
15031-6, относно диагностичните кодове на систе-
мата, свързана с емисии. Когато това идентифици-
ране е невъзможно, производителят може да из-
ползва диагностични кодове за неизправности съг-
ласно т. 5.3 и 5.6 на БДС ISO 15031-6. Достъпът до
кодовете за неизправност трябва да е неограничен
и да се извършва посредством стандартизирана апа-
ратура за диагностика съгласно предписанията на
т. 6.8.3 на приложението.
Като алтернатива производителят може да иден-
тифицира повредата, като използва най-подходя-
щия код за неизправност, в съответствие с тези,
дадени в SAE J2012 или в SAE J1939-73.
6.8.6. Интерфейсът за връзка между ПС и диаг-
ностичния стенд трябва да е стандартизиран и да
отговаря на всички спецификации на стандарт БДС
ISO 15031-3 или SAE J1939-13.
В случая на ПС, категория N2, N3, M2 и M3, като
алтернатива към местоположението на конекто-
ра, описано в посочените стандарти, и при усло-
вие че са спазени всички други изисквания на БДС
ISO 15031-3, конекторът може да се разположи в
подходяща позиция отстрани до мястото на вода-
ча, включително на пода на купето. В този случай
конекторът трябва да е достъпен за човека, заста-
нал отвън на ПС, и да не ограничава достъпа до
мястото на  водача.
Позицията за монтаж трябва да бъде предмет
на споразумение с ИА “АА” и да е лесно достъпна
от обслужващия персонал, но същевременно защи-
тена от случайна повреда при нормални условия на
използване.
Част 2
Изпитвания за одобряване на системи за
бордова диагностика (СБД)
1. Общи положения
Приложението описва процедурата за проверка
на функционирането на системата за бордова диаг-
ностика (СБД), монтирана на двигателя, чрез си-
мулиране на неизправност в съответните системи
за управление на двигателя или в системата за
контрол на емисиите. С него се установяват и про-
цедурите за определяне на надеждността  на СБД.
1.1. Повредени (с влошени характеристики) ком-
поненти/системи
За да се демонстрира ефективното наблюдение
на система или на компонент за контрол на емиси-
ите, повредата, която може да доведе до превиша-
ване на граничните стойности на емисии, опреде-
лени за СБД, във всмукателната тръба, производи-
телят трябва да осигури наличността на повредени
(с влошени характеристики) компоненти и/или
електрически устройства, които могат да се изпол-
зват за симулиране на повреди.
Такива повредени (с влошени характеристики)
компоненти или устройства не трябва да предиз-
викват емисии, надвишаващи с повече от 20% гра-
ничните стойности на емисии, определени за СБД,
посочени в таблицата по § 10.
В случая на одобряване на типа на СБД съглас-
но § 12 емисиите се измерват чрез EТС изпитвате-
лен цикъл (част 3 на приложение № 8).
1.1.1. Когато е решено, че монтажът върху дви-
гател на повредени компонент или устройство води
до невъзможност за сравнение с граничните стой-
ности, определени за СБД (например, защото не са
спазени статистическите условия за обявяване на
ЕТС изпитването за действително), повредата на
този компонент или устройство може да се счита
за квалифицирана съгласно споразумението с ИА
“АА” на база техническа аргументация, осигурена
от производителя.
1.1.2. В случай, че монтажът на повредени ком-
понент или устройство върху двигател води до това,
че кривата на пълното натоварване (както е опре-
делена при правилно работещ двигател) не може
(дори частично) да бъде достигната при изпитва-
нето, повреденият компонент или устройството се
считат за квалифицирани съгласно споразумение-
то с ИА “АА” на база техническа аргументация,
осигурена от производителя.
1.1.3. Използването на повредени компоненти
или устройства, които пораждат емисии, превиша-
ващи граничните стойности, определени за СБД,
посочени в таблицата по  § 10, с не повече от 20 %,
може да не се изисква в някои много специфични
случаи (например задействане на режим на неиз-
правност), ако двигателят не може да направи ни-
какво изпитване, или при EGR изпитване, когато
блокират клапани и т.н.). Това изключение се до-
кументира от производителя. Това е предмет на
споразумението за техническо обслужване.
1.2. Принцип на изпитване
Когато двигателят се изпитва с повреден ком-
понент или устройство, СБД се одобрява, когато
MI се активира. СБД се одобрява и в случай, че MI
се активира при нива под граничните стойности,
определени за СБД.