Държавен вестник, бр. 56, 2022 г., стр. 16

СТР.  16	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  56
конкурс след прието от ВСС решение, при 
което не се засягат придобитият ранг и раз-
мерът на възнаграждение. В становището на 
министъра на правосъдието се изтъква, че с 
предвиждането на т.нар. квоти се цели да се из-
бегнат дебалансиране и диспропорционалност 
в натовареността на съдилищата в резултат на 
разкриване на нови магистратски длъжности. 
Според ВАдвС става въпрос не за квоти, а за 
определено пропорционално ограничаване на 
броя на съдии, прокурори и следователи с цел 
равномерно разпределяне на специализацията 
на магистратите, при което не се накърнява 
независимостта на съдебната власт. 
Във връзка с оспорения от вносителя чл. 169, 
ал. 5 ЗСВ министърът на правосъдието счита, 
че с тази разпоредба се премахват привилегиите 
за административните ръководители и техните 
заместници с цел постигане на справедливо 
кариерно развитие на магистратите. Според 
ВАС е постигнат баланс между целта да се 
премахнат кариерните бонуси, като все пак 
се обезпечава възможността заемалите тези 
длъжности да останат в органа на съдебната 
власт, в който са работили до изтичане на 
мандата си. В становищата е направен извод 
за липса на основания за установяване на 
противоконституционност и по отношение на 
останалите оспорени в искането разпоредби. 
Съдът, като обсъди доводите в искането и 
постъпилите по делото писмени становища, 
както и относимата правна уредба, за да се 
произнесе, взе предвид следното:
Предмет на конституционното дело са 
чл. 169, ал. 5 от Закона за съдебната власт 
(обн., ДВ, бр. 64 от 7.08.2007 г.; посл. изм. и 
доп., бр. 32 от 26.04.2022 г.) и § 3, 4, 7, 8, 9, 10, 
11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 
25, 26, 27, 29, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 
42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 
56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66 и 67 от 
преходните и заключителните разпоредби от 
Закона за изменение и допълнение на Закона 
за съдебната власт (ДВ, бр. 32 от 26.04.2022 г.).
По отношение на чл. 169, ал. 5 ЗСВ (§ 28 
ЗИДЗСВ):
Разпоредбата на чл. 169, ал. 5 ЗСВ сочи: 
„След освобождаване от длъжността адми-
нистративен ръководител и заместник на ад-
министративен ръководител лицата, по тяхно 
искане, се връщат на заеманата преди избора 
длъжност на съдия, прокурор или следовател 
или остават на длъжност съдия, прокурор 
или следовател в органа на съдебната власт, 
в който са заемали длъжността администра-
тивен ръководител, съответно заместник на 
административен ръководител.“
Според главния прокурор това законодател-
но решение е рестриктивно, тъй като с него на 
магистратите, които са били административни 
ръководители, както и на техните заместници, 
е предоставена алтернативно възможността да 
се върнат на заеманата преди това длъжност 
или да останат магистрати в същия орган, в 
който са били административни ръководители 
или заместници, без да могат да кандидатстват 
за друг равен съд или прокуратура в страната. 
Вносителят посочва също, че с тази разпоред-
ба се ограничават правомощията на ВСС за 
преценка относно кадровото обезпечаване на 
съдебната власт, както и за плановост, стабил-
ност и предвидимост в нейното управление, 
с което се нарушава независимостта є в про-
тиворечие с чл. 117, ал. 2 от Конституцията. 
Съгласно мотивите на законодателя ос-
порената разпоредба цели премахване на 
привилегиите, от които са се ползвали ад-
министративните ръководители и техните 
заместници при съществуващия правен режим 
преди изменението на ЗСВ (ДВ, бр. 32 от 
26.04.2022 г.). Действащата преди посоченото 
изменение законова уредба е давала възможност 
след изтичане или при предсрочно прекра-
тяване на мандата тези магистрати да бъдат 
преназначени на равна по степен длъжност, с 
което им е предоставено право на избор къде 
да продължат кариерното си развитие и без 
конкурс да бъдат преместени в друг орган 
на съдебната власт. По този начин се е съз-
давало привилегировано положение спрямо 
останалите съдии, прокурори и следователи. 
Разпоредбата на чл. 169, ал. 5 ЗСВ е израз на 
законодателна целесъобразност и чрез нея се 
урежда правният статус на административните 
ръководители и техните заместници в органите 
на съдебната власт след изтичането или при 
предсрочното прекратяване на техния мандат. 
При редакцията на разпоредбата, въведена с 
обсъждания ЗИДЗСВ, се премахва изразът „или 
на равна по степен длъжност“, като се отнема 
възможността за назначаване в предпочетен 
от лицата орган на съдебната власт, различен 
от предвидените в чл. 169, ал. 5 ЗСВ. С това 
законодателно решение се осигурява справед-
ливото кариерно развитие на магистратите, 
резултат от проявени от тях професионални 
и нравствени качества, преценени в рамките 
на предвидените в ЗСВ конкурсни процедури, 
като същевременно се създават гаранции, че 
заемащите ръководни административни длъж-
ности изпълняват правомощията си свободни 
от притеснения за своето бъдеще след края на 
мандата. Подходът на законодателя отговаря на 
възприетото от Конституционния съд в Решение 
№ 6 от 2021 г. по к. д. № 15 от 2020 г. разбиране, 
че предвиждането на законови механизми за 
мотивиране на висококвалифицирани съдии, 
прокурори и следователи да заемат ръковод-
ни длъжности в органите на съдебната власт 
не е несъвместимo с Основния закон, като 
участието на магистрати с доказани високи 
професионални и нравствени качества гаран-
тира ефективното осъществяване на функциите 
на тези органи. С промените в разпоредбата