Държавен вестник, бр. 78, 2024 г., стр. 69

БРОЙ  78	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  69   
наличието на обстоятелствата по чл. 166, ал. 2 
АПК – възможността да настъпят значителни 
или труднопоправими вреди за оспорващия, 
респективно за останалите адресати на акта. 
Във всеки конкретен случай съдът, разглеждащ 
искане за спиране действието на подзаконов 
нормативен акт, преценява дали действието 
му може да причини такива вреди на адре­
сата, които да бъдат противопоставени на 
презумирания с чл. 190, ал. 1 АПК обществен 
интерес за действие на приетия подзаконов 
нормативен акт.
За да е допустимо искането за спиране из­
пълнението на нормативен административен 
акт, трябва оспорващият да докаже правен 
интерес, който се презумира при доказан 
правен интерес от оспорването. Това е така, 
защото спирането на допуснато предварител­
но изпълнение на оспорен административен 
акт от съда по реда на чл. 166, ал. 2 – 4 от 
АПК има за цел временно до разрешаването 
на правния спор, свързан със законосъоб­
разността на административния акт, да се 
преустанови изпълнението му с цел защита 
на претендираното от оспорващия право. 
Според чл. 166, ал. 2 от АПК искането за 
спиране е допустимо само при наличието на 
висящо дело и по аргумент на противното то 
е недопустимо при недопустима жалба.
В случая настоящата инстанция намира 
искането на Националното сдружение на 
частните болници за спиране на действието 
на оспорените разпоредби на НРД за медицин­
ските дейности 2023 – 2025 г. за процесуално 
допустимо, като подадено от лице с правен 
интерес от оспорването.
Съгласно Тълкувателно решение № 2 от 
12.02.2010 г. по т. д. № 4/2009 г. на ОСК на 
Върховния административен съд: „Сдружения­
та на юридически или физически лица, които 
са организационно обособени въз основа на 
закон, имат качеството на „организация“ по 
смисъла на Административнопроцесуалния 
кодекс съгласно даденото определение от 
допълнителната разпоредба на § 1, т. 2. Като 
организации в хипотезата на чл. 186 от Ад­
министративнопроцесуалния кодекс, които са 
създадени по закон и устав да представляват и 
защитават общите интереси на своите членове, 
съсловните (браншовите) организации и други­
те сдружения с нестопанска цел имат право да 
участват в административното производство 
за издаване на подзаконовия нормативен акт. 
Те могат да оспорват издадения подзаконов 
нормативен акт в случаите, когато с него се 
засягат или могат да бъдат засегнати общи 
права, свободи или законни интереси или 
се пораждат задължения за членуващите в 
сдружението лица.“
От устава на Националното сдружение на 
частните болници, публикуван в търговския 
регистър и регистъра на юридическите лица 
с нестопанска цел, се установява, че сдруже­
нието е юридическо лице, учредено съгласно 
Закона за юридическите лица с нестопанска 
цел (ЗЮЛНЦ), с предмет на дейност: защита 
на интересите на частните болници, подобря­
ване на здравното обслужване на гражданите, 
създаване на условия за честна конкуренция 
и развитие на пазара на медицинските услуги 
(чл. 8 от устава). Членове на сдружението 
могат да бъдат лечебни заведения, изпълни­
тели на болнична помощ, в които повече от 
половината от записания капитал е частна 
собственост (чл. 10). Целите на сдружението 
са посочени в чл. 6 от устава, като сред тях 
са: облекчаване на достъпа на пациентите 
до качествена медицина; обединяване и 
подпомагане на членуващите в сдружението 
болници; участие с предложения, становища, 
декларации, протести при формирането на на­
ционалната здравна политика и преговорния 
процес по сключване на НРД; изграждане на 
национален пазар на медицинските услуги, 
при защита на социално слабите членове 
на обществото; насърчаване и отстояване 
на еднаквия достъп на лечебните заведения 
до публично финансиране и др. В чл. 7 от 
устава са регламентирани средствата за по­
стигане целите на сдружението, сред които 
са предприемане на правни действия, в т.ч. 
завеждане и водене на дела пред национални 
и международни юрисдикции.
Следователно, след като членовете на На­
ционалното сдружение на частните болници 
са лечебни заведения за болнична помощ съг­
ласно Закона за лечебните заведения, следва 
да се приеме, че сдружението има правен 
интерес по смисъла на чл. 186, ал. 1 от АПК 
да оспори норми от подзаконов нормативен 
акт, които засягат права, свободи или законни 
интереси или пораждат задължения за чле­
нуващите в него лица, доколкото същите са 
адресати на тези норми.
Разгледано по същество, искането за спи­
ране действието на оспорените разпоредби е 
основателно по следните съображения:
Както се посочи по-горе, възможността 
съдът да упражни правомощието си по чл. 190, 
ал. 1, предл. 2 АПК (да спре действието на оспо­
рения подзаконов нормативен акт) е обвързана 
от преценка за наличието на обстоятелствата 
по чл. 166, ал. 2 от АПК – възможността да 
настъпят значителни или труднопоправими 
вреди за оспорващия, респективно за оста­
налите адресати на акта.
Законодателната преценка за налагащо 
се незабавно действие на оспорения подза­
конов нормативен акт е продиктувана от 
презумпция за особена важност и значимост 
на обществените отношения, предмет на 
акта, и необходимостта от своевременната 
им регламентация.