Държавен вестник, бр. 75, 2008 г., стр. 4

С Т Р .  4
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  75
(2) Към командирите (началниците) и ща-
бовете на самостоятелни поделения и нагоре се
назначават специализирани органи (комисии)
за извършване на контрол и оказване на помощ
по войсковата служба (приложение № 1).
(3) Командирите, щабовете и назначените
длъжностни лица съвместно със структурите
на службите за сигурност по места си предос-
тавят взаимно информация за констатирани-
те слабости, касаещи сигурността, охраната,
отбраната, опазването на класифицираната
информация, и съгласуват мерките за отстра-
няването им.
Чл. 7. (1) Военната служба се основава на
принципа на единоначалието.
(2) Принципът на единоначалието се реа-
лизира чрез вземане на еднолично решение,
носене на отговорност и извършване на конт-
рол от командира (началника). Едноличното
решение може да бъде обявено устно или пис-
мено, чрез отдаване на директива, заповед или
разпореждане.
Чл. 8. (1) Директивата е документ, издаван
от началника на Генералния щаб на Българс-
ката армия или от командващите на видовете
въоръжени сили, съдържащ ръководни указа-
ния по насоки за действие от общ характер с
продължителен срок на действие, като към нея
се прилагат съответните анекси.
(2) Заповед е всяко писмено или устно на-
реждане, отдадено от пряк началник към воен-
нослужещи, което е свързано с военната служ-
ба и е в съответствие с неговите права и задъл-
жения. Писмени заповеди се отдават само от
командира (началника) на поделението.
(3) Разпореждане е всяко нареждане на ко-
мандир (началник), отдадено към военнослу-
жещи, които са му пряко подчинени, свързано
с изпълнение на негови функционални задъл-
жения или заповед на старшия командир (на-
чалник). Писмени разпореждания има право да
отдава само първият заместник на командира
(началника).
(4) Директивите, заповедите или разпореж-
данията не могат да противоречат на Консти-
туцията, законите и на международните дого-
вори, по които Република България е страна.
(5) Директивите, заповедите или разпореж-
данията са задължителни за подчинените и се
изпълняват безпрекословно, точно и в срок. Те
не могат да накърняват личното достойнство
на военнослужещите, както и да им налагат
извършване на очевидно престъпление.
(6) При необходимост директивата, заповед-
та или разпореждането се придружава с указа-
ния за изпълнението им.
Чл. 9. (1) Със заповед или с разпореждане
на командира (началника) в мирно време мо-
гат да се възлагат задачи на подчинените в ус-
ловия на непосредствена опасност за живота и
здравето им само в случаите, когато изпълне-
нието на задълженията е свързано с охрана и
отбрана на военни поделения и обекти или ко-
гато изпълняват задълженията на длъжностни
лица от денонощния наряд, както и когато в
задълженията им, определени в правилата за
експлоатация на въоръжението и военната тех-
ника или във функционалните им задължения е
посочено, че при това изпълнение има опас-
ност за живота и здравето им.
(2) В случаите по ал. 1 заповедта или раз-
пореждането се придружават с указания от-
носно спазване на мерките за безопасност и
за ограничаване на нездравословните и опас-
ните фактори.
(3) В режим “положение на война” или “во-
енно положение” заповедите и разпореждания-
та могат да включват задачи в условия на не-
посредствена опасност за здравето и живота на
подчинения.
Чл. 10. (1) В мирно време военнослужещите
могат да използват оръжие като крайна мярка
при:
1. въоръжено нападение или заплаха с ог-
нестрелно оръжие върху тях;
2. неизбежна отбрана.
(2) Преди да използват оръжие, военнослу-
жещите предупреждават лицето (лицата), сре-
щу което (които) ще го използват, произвеждат
предупредителен изстрел в безопасна посока и
когато нападението и заплахата за живота им
не се прекрати, използват оръжието срещу на-
падателя (нападателите).
(3) При невъзможност да се предупреди на-
падателят (нападателите) военнослужещите
използват оръжието без предупреждение.
(4) Военнослужещите са длъжни по възмож-
ност да опазят живота на лицето, срещу което
е насочено използването на оръжието, и да не
застрашават живота и здравето на други лица.
(5) След използване на оръжие военнослу-
жещите са длъжни да докладват незабавно на
непосредствения си командир (началник), а след
това да изготвят писмен доклад.
(6) В режим “положение на война” или “во-
енно положение”, както и при внезапно въоръ-
жено нахлуване, редът за използване на оръ-
жие от военнослужещите се определя с бойните
устави и наставления.
Чл. 11. (1) Новоназначените командири
(началници) на поделения встъпват в длъж-
ност на основание на писмена заповед, изда-
дена по правомощие от съответния командир
(началник).
(2) Встъпването си в длъжност командири-
те (началниците) на поделения обявяват с пис-
мена заповед и донасят за това на непосредст-
вения си командир (началник).
(3) Командирите (началниците) на поделе-
ния лично приемат (сдават) длъжността в при-
съствието на представител на непосредствения
началник.