Държавен вестник, бр. 40, 2017 г., стр. 36

СТР.  36	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  40
ваното в настоящото производство съдебно 
решение е отхвърлил жалбите на Керанов и 
Бошнаков срещу изменение и допълнение на 
Устройствения правилник на Агенцията по 
вписванията, приет с Постановление № 80 от 
6.04.2015 г. на Министерския съвет, в цялост. 
Решението в частта му, с която са отхвър-
лени жалбите на Тодор Александров Керанов 
и Георги Стефанов Бошнаков срещу изменение 
и допълнение на Устройствения правилник на 
Агенцията по вписванията, приет с Постано-
вление № 80 от 6.04.2015 г. на Министерския 
съвет, извън частта му по произнасянето на 
съда относно законосъобразността на § 6, т. 1 и 
§ 10 в частта му по отношение на чл. 13, ал. 2 
от ПМС № 80 от 6.04.2015 г., е недопустимо.
Съгласно чл. 185, ал. 2 АПК подзаконовите 
нормативни актове могат да се оспорват изцяло 
или в отделни техни разпоредби. Преценка на 
сезиралото съда лице е дали да оспорва под-
законовия нормативен акт изцяло, или само 
досежно негови отделни разпоредби. Съгласно 
чл. 186, ал. 1 АПК право да оспорват подзаконов 
нормативен акт имат само правните субекти, 
чиито права, свободи или законни интереси 
са засегнати или могат да бъдат засегнати от 
акта или за които той поражда задължения. 
Следователно, правопораждащи правото на 
оспорване факти са наличието на субективно 
право, свобода или законен интерес, както и 
тяхното засягане или възможността за засяга-
нето им, съответно създаването на задълже-
ние. Конституционният съд в Решение № 5 от 
17.04.2007 г., постановено по конституционно 
дело № 11/2006 г. по повод искане за установя-
ване на противоконституционност на чл. 186, 
ал. 1 АПК изрично сочи, че „във всички случаи, 
когато гражданите атакуват индивидуални, 
общи или нормативни административни ак-
тове, те трябва да докажат пред компетентния 
съд, че е налице засягане на техни права или 
законни интереси. При това заинтересоваността 
следва да е правомерна, лична и обоснована.“ 
Правният интерес представлява абсолютна 
процесуална предпоставка за допустимост на 
съдебното производство, за което съдът следи 
във всяко положение на делото служебно, дори 
да не е направено възражение. Подаването 
на жалба срещу подзаконов нормативен акт, 
принципно, в интерес на обществото и прав-
ната сигурност, е недопустимо. 
В настоящия случай в първоинстанционно-
то производство Тодор Александров Керанов 
е оспорил измененията и допълненията в 
Устройствения правилник на Агенцията по 
вписванията, приет с Постановление № 80 от 
6.04.2015 г. на Министерския съвет, в цялост. 
Съгласно определение № 11483 от 2.11.2015 г., 
постановено по адм. дело № 10448/2015 г. по 
описа на ВАС, петчленен състав – II колегия, 
е приел, че за Тодор Керанов е налице правен 
интерес да оспорва цитирания нормативен 
акт, но както изрично съдът е посочил в 
мотивите си, този правен интерес е налице 
спрямо Керанов единствено по отношение на 
§ 6, т. 1 от ПМС № 80 от 6.04.2015 г. Съдът 
е мотивирал този си извод с обстоятелство-
то, че нормативният акт има действие по 
отношение на жалбоподателя, тъй като към 
датата на приемането на нормативния акт 
той е заемал длъжността главен секретар на 
Агенцията по вписванията, като с приемането 
му последният рефлектира в правната сфера 
на жалбоподателя. Ето защо първоначалната 
жалба на Керанов, дала начало на съдебното 
производство по оспорване на акта, съгласно 
цитираното определение е била допустима 
за разглеждане единствено по отношение на 
§ 6, т. 1 от ПМС № 80 от 6.04.2015 г., касаещ 
извършването на промени по отношение на 
въвеждането на нови изисквания за заемане 
на длъжността „главен секретар“ в Аген-
цията по вписванията. В останалата є част 
жалбата на Керанов е следвало да бъде ос-
тавена без разглеждане като недопустима от 
първоинстанционния съдебен състав поради 
липсата на правен интерес от подателя є 
спрямо останалите изменения, извършени с 
Устройствения правилник в агенцията. Следва 
да се отбележи, че определението, с което е 
прието, че жалбата на Керанов е допустима 
по отношение на § 6, т. 1 от ПМС № 80 от 
6.04.2015 г., е постановено и подписано с две 
особени мнения, но на основание чл. 235, 
ал. 2 АПК то е задължително за съда и при 
връщане на делото за продължаване на съ-
допроизводствените правила съдът следва да 
се съобрази с него. 
По аналогични съображения, след като съдът 
е допуснал Георги Стефанов Бошнаков да се 
присъедини като оспорващ в производството 
по обжалване на подзаконовия нормативен 
акт, то неговата жалба е следвало да бъде 
разгледана единствено в частта є, насочена 
срещу § 10, в частта му по отношение на 
чл. 13, ал. 2 от Устройствения правилник на 
Агенцията по вписванията. Към момента на 
издаване на обжалваното ПМС Бошнаков е 
заемал длъжността „директор“ в дирекция 
„Информационно обслужване и технологии“ 
в Агенцията по вписванията. С § 10 от ПМС 
№ 80 от 6.04.2015 г. е въведено ново изискване 
директорът на дирекция „Информационно 
обслужване и технологии“ да е лице с висше 
образование с професионално направление 
„Информатика и компютърни науки“ и стаж 
по специалността не по-малко от 5 години, 
на което изискване Бошнаков не е отговарял 
и е било основание служебното му правоот-
ношение да бъде прекратено. Ето защо по 
съображенията, изложени по-горе, и съгласно 
постановеното определение по отношение на 
Керанов основателността на жалбата на Ге-
орги Бошнаков е следвало да бъде преценена 
само по отношение извършените промени за