Държавен вестник, бр. 6, 2003 г., стр. 19

Б Р О Й  6
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  19
4. Терминът “лихви”, използван в този член,
означава доход от вземания за дълг от всякакъв
вид независимо от това, дали са обезпечени или
не с ипотека и носещи или не правото за учас-
тие в печалбите на длъжника и по-специално
доходи от държавни ценни книжа и доходи от
бонове и облигации, включително от премии и
бонуси, свързани с такива ценни книжа, бонове
или облигации. Санкции за закъснели плаща-
ния не се считат за лихви за целите на този член.
Терминът “лихви” не се отнася за елементи от
дохода, които се считат за дивиденти съгласно
разпоредбите на чл. 10.
5. Разпоредбите на ал. 1 и 2 няма да се при-
лагат, ако притежателят на лихвите, който е
местно лице на едната договаряща държава,
извършва стопанска дейност в другата догова-
ряща държава, от която произхождат лихвите,
посредством намиращо се там място на стопан-
ска дейност или извършва в тази друга държава
независими лични услуги чрез определена база,
разположена там, и вземането за дълг, във връз-
ка с което се плащат лихвите, е действително
свързано с такова място на стопанска дейност
или определена база. В такъв случай се прила-
гат съответно разпоредбите на чл. 7 или 14.
6. Лихвите се считат за възникнали в едната
договаряща държава, когато платец е самата
държава, неин орган на местна власт или мес-
тно лице на тази държава. Когато обаче плате-
цът на лихвите независимо дали е местно лице
на едната договаряща държава, или не, прите-
жава в една от договарящите държави място на
стопанска дейност или определена база, във
връзка с които е възникнал дългът, който по-
ражда плащането на лихвите, и тези лихви са
свързани с такова място на стопанска дейност
или определена база, ще се счита, че тези лихви
произхождат от договарящата държава, в коя-
то се намира мястото на стопанска дейност или
определената база.
7. Когато поради особените взаимоотноше-
ния между платеца и притежателя на лихвите
или между тях двамата и някое друго лице сума-
та на лихвите, като се има предвид задължени-
ето, за което се изплащат, надвишава сумата,
която би била договорена между платеца и при-
тежателя при липсата на тези особени взаимо-
отношения, разпоредбите на този член се прила-
гат само по отношение на последната сума. В
такъв случай надвишаващата сума се облага
съобразно законодателството на всяка от дого-
варящите държави, като съответно се имат пред-
вид останалите разпоредби на тази спогодба.
Член 12
Авторски и лицензионни възнаграждения
1. Авторските и лицензионните възнаграж-
дения, произхождащи от едната договаряща
държава и изплатени на местно лице на другата
договаряща държава, могат да се облагат с да-
нък в тази друга държава.
2. Въпреки това такива авторски и лицензи-
онни възнаграждения могат също да се облагат
с данък и в договарящата държава, на която
дружеството, изплащащо авторските и лицен-
зионните възнаграждения, е местно лице и в
съответствие със законодателството на тази
държава, но когато притежателят на авторски-
те и лицензионните възнаграждения е местно
лице на другата договаряща държава, така на-
ложеният данък ще бъде определен в размер
50 % от данъчната ставка, приложима съглас-
но вътрешното законодателство на всяка от до-
говарящите държави. Въпреки това този данък
няма да бъде по-голям от 12,5 % и по -малък от
7,5 % от брутната сума на авторските и лицен-
зионните възнаграждения.
3. Терминът “авторски и лицензионни въз-
награждения”, използван в този член, означава
плащания от всякакъв вид, получени за използ-
ване или за правото на използване на всяко ав-
торско право за литературно, художествено или
научно произведение, включително кинофилми
или филми, магнетофонни записи или други сред-
ства за възпроизводство за радио- или телевизи-
онно предаване, на всеки патент, търговска мар-
ка, чертеж или модел, план, секретна формула
или процес или за използването на, или правото
на използване на промишлено, търговско или
научно оборудване или информация относно
промишлен, търговски или научен опит или
възнаграждения за технически услуги.
4. Разпоредбите на ал. 1 и 2 не се прилагат,
ако притежателят на авторските и лицензион-
ните възнаграждения като местно лице на ед-
ната договаряща държава извършва стопанска
дейност в другата договаряща държава, от коя-
то произхождат авторските и лицензионните
възнаграждения, чрез място на стопанска дей-
ност, разположено там, или извършва в тази
друга държава независими лични услуги чрез
определена база, разположена там, и правото
или имуществото, във връзка с които се изпла-
щат авторските и лицензионните възнагражде-
ния, е действително свързано с такова място на
стопанска дейност или определена база. В та-
къв случай се прилагат съответно разпоредби-
те на чл. 7 или 14.
5. Авторските и лицензионните възнаграж-
дения се считат за възникнали в едната догова-
ряща държава, когато платецът е самата дър-
жава, неин орган на местна власт или местно
лице на тази държава. Когато обаче платецът
на авторските и лицензионните възнагражде-
ния независимо дали е местно лице на една от
договарящите държави, или не, притежава в една
от договарящите държави място на стопанска
дейност или определена база, във връзка с ко-
ито възниква задължението за изплащане на
авторските и лицензионните възнаграждения,
и тези авторски и лицензионни възнагражде-
ния произхождат от такова място на стопанска
дейност или определена база, тогава ще се счи-