Държавен вестник, бр. 63, 2013 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  63
за обявяване изцяло за незаконен избора 
за народни представители в 42-то Народно 
събрание.
В становището на фондация „Младежка 
толерантност“ се оспорва допустимостта на 
искането и се излагат доводи за неговата 
неоснователност, като се препоръчва то да 
бъде отхвърлено.
В становището на Българското сдруже­
ние за честни избори и граждански права 
се поддържа, че е нарушено Решение на 
Конституционния съд № 4 от 1997 г. по к. д. 
№ 29 от 1996 г., както и че са извършени 
нарушения, свързани с агитация в деня за 
размисъл и в изборния ден.
Гражданската инициатива за свободни и 
демократични избори намира, че не е из­
вършвана незаконна агитация по смисъла 
на ИК в деня за размисъл и в изборния ден. 
Подчертава се, че обществените политически 
нагласи за гласуване се влияят и формират 
не основно от социологическите данни, а 
от събитията на обществения ни живот и 
поведението на политиците.
В становището на асоциация „Прозрач­
ност без граници“ не се застъпва конкретна 
позиция по искането, а само са приложени 
предварителни данни от извършено наблюде­
ние на изборите за 42-то Народно събрание.
Постъпило е и допълнително становище 
от вносителите на искането, в което се под­
държа разбирането, че „в деня за размисъл 
и в изборния ден е извършено нещо повече 
от нарушение на Изборния кодекс“ и е на­
лице директно нарушение на нормите на 
Основния закон чрез внушения за „държавен 
преврат“, „отлагане на изборите“, „свикване 
на Консултативния съвет за национална 
сигурност“, които директно въздействат по 
негативен начин върху свободното форми­
ране на политическата воля на гражданите. 
За да се произнесе, Конституционният 
съд взе предвид следното: Съдът счита, че 
правомощието му по чл. 149, ал. 1, т. 7 от 
Конституцията обхваща преценката за за­
конността на избора както на отделен наро­
ден представител, така и на група народни 
представители, включително и на всички 240 
народни представители, обявени за избра­
ни с решение на Централната избирателна 
комисия. В случаите, когато народните 
представители се излъчват на основата на 
пропорционална избирателна система, пре­
ценката за законността на избора им може 
да се отнася и до поименно неопределени, но 
определяеми мандати на народни представи­
тели, съобразно методиката на Централната 
избирателна комисия (ЦИК) за определяне 
на изборния резултат. 
Постановяването на решение за незакон­
ност на изборите от Конституционния съд е 
най-тежката възможна последица, причинена 
от множество пороци в изборния процес. 
Незаконността на изборите може да бъде 
обусловена само от нарушения с особено 
съществен характер, когато Конституцион­
ният съд констатира, че изборният процес е 
протекъл в нарушение на основополагащите 
демократични конституционни принципи, 
относими към избирателното право (общо, 
равно и пряко избирателно право с тайно 
гласуване – чл. 10 от Конституцията), които 
са в такава степен тежки и повсеместни, че 
опорочават изцяло изборния процес и общия 
резултат от изборите, поради което съдът 
на основание чл. 149, ал. 1, т. 7 във връзка 
с чл. 66 от Конституцията може да обяви 
изцяло избора на народни представители за 
незаконен. Такова разбиране намира опора и 
в Кодекса на добрите практики по изборни 
въпроси (КДПИВ) на Европейската комисия 
за демокрация чрез право (Венецианската 
комисия) към Съвета на Европа. В параграф 
ІІ, т. 3, буква „с“ от Кодекса изрично се 
подчертава, че органът, пред който се оспор­
ват изборите, трябва да има правото да ги 
анулира, когато „нередностите са повлияли 
на изхода от тях“. В тези случаи трябва да 
е възможно обявяването за недействителен 
на целия резултат от изборите.
Според Конституционния съд до подобен 
резултат би се стигнало например, когато 
не са разкрити избирателни секции, когато 
достъпът на избирателите до секциите е бил 
ограничаван, когато не са били взети мерки 
за запазване на тайната на вота, когато бъде 
извършена подмяна на бюлетини или на 
избирателните списъци в деня на изборите, 
ограничаващо избирателите в правото им да 
гласуват, когато е упражнена тежка форма на 
принуда, която да застави избирателите да не 
гласуват или да гласуват против волята им.
На основата на изложеното Конституци­
онният съд намира, че за да бъдат изцяло 
обявени за незаконни изборите за народни 
представители (чл. 66 от Конституцията) 
следва да са налице две предпоставки – съ­
ществени нарушения на изборния процес, 
относими към конституционните принци­
пи, залегнали в чл. 10 от Конституцията, 
и тежестта на нарушенията да е от такова 
естество, което да води до невъзможност 
да се установи действителната воля на из­
бирателите. 
На плоскостта на тези критерии трябва 
да се преценяват твърдените в искането 
на народните представители нарушения и 
оттам – законността на оспорените избори.
В първия пункт посочени от вносителите 
на искането нарушения се отнасят до дейст­
вия, свързани със „свободното формиране 
и изразяване на политическата воля на 
гражданите“. Изтъква се, че в деня за раз­