Държавен вестник, бр. 84, 2021 г., стр. 9

БРОЙ  84	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
извършвана нерегламентирано. Имплицитно 
в оспорените разпоредби се съдържа твърде­
нието, че всяко физическо лице, регистрирало 
на свое име МПС от посочените категории, 
извършва нерегламентиран превоз на пътници 
и товари. Обстоятелството, че физическо лице 
притежава и е регистрирало на свое име МПС 
от категории M2, M3 и N3, само по себе си 
не води до извода, че такова физическо лице 
извършва нерегламентиран превоз. Дали едно 
конкретно лице осъществява нерегламентиран 
превоз може да се установи чрез контрол, осъ­
ществен от компетентните държавни органи, 
по реда, установен в Данъчно-осигурителния 
процесуален кодекс и като се поставят в 
действие механизмите за контрол, предвидени 
в Закона за автомобилните превози (глава 
седма ЗАвП), и за налагане на администра­
тивно наказание (глава осма ЗАвП), ако се 
констатира извършено нарушение. В случай 
че физическо лице ползва МПС от категории 
M2, М3 и N3 за превоз за собствена сметка, а 
не за обществен превоз, предвид посочените 
по-горе легални дефиниции, сключвайки до­
говор за превоз по смисъла на ТЗ (със задъл­
жение срещу възнаграждение да се превози 
до определено място лице, багаж или товар), 
такова лице не е необходимо да се регистрира 
като юридическо лице, едноличен търговец 
или като земеделски стопанин по реда на 
Закона за подпомагане на земеделските про­
изводители, за да може да ползва по тяхното 
предназначение посочените категории МПС. 
Държавата в обществен интерес трябва да се 
противопостави на „сивия сектор“ и да пред­
види мерки срещу нерегламентирания превоз 
на пътници, но не и като създава изначално 
препятствие за гражданите като физически 
лица да регистрират тези категории МПС.
На основание изложеното Конституцион­
ният съд намира, че разпоредбата на чл. 143, 
ал. 1, предл. второ ЗДвП и разпоредбата на 
§ 63 от преходните и заключителните разпо­
редби към Закона за изменение и допълнение 
на Закона за автомобилните превози се явяват 
правна мярка, която засяга основното право 
на частна собственост неоправдано и по пре­
комерен начин и така излиза извън предели­
те на конституционно търпимата намеса на 
държавата в правото на частна собственост.
С предви дената в разпоредбата на 
чл. 143, ал. 1, предл. второ ЗДвП и § 63 от
ПЗРЗИДЗАвП мярка законодателят установява 
по същество санкция за предполагаемо пра­
вонарушение – нерегламентиран превоз, без 
то да е установено по предвидения в закона 
ред за всеки конкретен случай. В резултат, 
забраната за регистрация на МПС (чл. 143, 
ал. 1, предл. второ ЗДвП), както и служеб­
ното прекратяване на регистрация (§ 63 от
ПЗРЗИДЗАвП), придобиват характер на сан­
ция. По този начин се създава възможност 
да не бъде следван законово установеният 
ред за контрол за спазване на изискванията 
по отношение на една търговска дейност, из­
разяваща се в обществен превоз на пътници 
и товари. Едновременно с това държавата се 
освобождава от необходимостта да обосновава 
пред съд основанията за „санкционирането“ 
на засегнатите физически лица. Всяко огра­
ничаване на основни конституционни права 
на гражданите, което в действителност е 
предназначено да компенсира неспособност­
та на държавата да изпълнява задължения­
та си, е недопустимо в правовата държава 
(Решение № 6/2013 г.; Решение № 3/2021 г.). 
Обстоятелството, че държавата не може да 
изпълни задължението си да контролира и 
санкционира физически и юридически лица, 
осъществяващи нерегламентиран превоз,
не може да бъде основание за въвеждане на 
ограничения на основни права, с характер на 
фактическо санкциониране и такова ограни­
чение е конституционно нетърпимо. Поради 
това Конституционният съд намира, че разпо­
редбите на чл. 143, ал. 1, предл. второ ЗДвП 
и на § 63 ПЗРЗИДЗАвП са в противоречие с 
принципа на правова държава, установен в 
чл. 4, ал. 1 от Конституцията. 
С разпоредбата на § 63 от преходните и 
заключителните разпоредби към Закона за 
изменение и допълнение на Закона за ав­
томобилните превози се засяга също така 
придобитото право на собственост на физи­
ческите лица, които вече притежават МПС от 
категории M2, M3 и N3, регистрирано на тяхно 
име. След 31 декември 2021 г. по отношение на 
вече регистрирани на името на едно физическо 
лице МПС от посочените категории разре­
шението превозното средство да се използва 
в пътното движение се отменя ex lege. Като 
последица от тази разпоредба засегнатите фи­
зически лица не биха могли повече да ползват 
посочената собственост по предназначението 
є, включително и за извършване на превоз 
за собствена сметка. Такива законодателни 
мерки рушат доверието в българското право 
и в стабилността на законовата уредба у нас 
(Решение № 7 от 2001 г.; Решение № 4 от 
2021 г.). Конституционният императив на прав­
ната сигурност не изключва възможността за 
промяна на нормативната уредба. Изискването 
за защита на оправданите правни очаквания, 
в което се проектира принципът на правна 
сигурност, означава обаче, че са недопустими 
„внезапни, неочаквани и непропорционални 
на конституционните стандарти законодателни 
промени“ (Решение № 8 от 2017 г.; Решение 
№ 8 от 2021 г.), които накърняват или отнемат 
вече правомерно придобити права, каквото в 
случая е правото на собственост, и изобщо 
когато водят до неблагоприятни последици за 
заварените случаи (Решение № 7 от 2009 г.; 
Решение № 11 от 2010 г.; Решение № 12 от