Държавен вестник, бр. 43, 2013 г., стр. 90

СТР.  90	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  43
4.1.3.5. често преместване на пациенти и 
персонал между отделения и болници;
4.1.3.6. свръхупотреба на антибиотиците в 
отделението; 
4.1.3.7. натрупване на голям брой пациенти;
4.1.3.8. недостатъчен персонал;
4.1.3.9. липса на подходящи условия за хигиена 
на ръцете и изолация.
4.1.4. Мерки за ограничаване разпростране-
нието на MRSA:
4.1.4.1. Не се извършват рутинни изследвания 
на пациенти или медицински персонал за MRSA. 
4.1.4.2. По преценка на КВБИ/ЕКИ, скри-
нинг (натривки от носната кухина и евентуал-
но фаринкса, перинеалната област и рани) се 
провежда при:
4.1.4.2.1. пациенти:
4.1.4.2.1.1. при повторен прием на пациент с 
известна MRSA анамнеза, 
4.1.4.2.1.2. при преместване на пациент от 
заведения с известни ендемични или предпола-
гаеми случаи на MRSA (например от отделения 
за термична травма, диализни центрове и др.).
4.1.4.2.2. медицински персонал и пациенти: 
при наличие на епидемиологични показания.
4.1.4.3. Не се допуска носители на MRSA от 
персонала да се грижат за пациенти преди до-
казано успешно саниране. 
4.1.4.4. За контролиране на резултата от сани-
рането се правят три последователни контролни 
изследвания най-малко три дни след приключ-
ване на санирането. Допуска се подновяване на 
работата с пациентите при отрицателен резултат 
от изследванията. При липса на ефект от сани-
рането се назначават еднократни допълнителни 
контроли на първия и третия месец. 
4.1.5. Придобитите в обществото MRSA се 
различават филогенетично от нозокомиалните 
щамове. Те причиняват тежко протичащи ин-
фекции, като некротизиращ фасциит, пневмо-
нии, свързани с продукцията на токсин – PVL-
Penton-Valentin левкоцидин. Идентифицирането 
им се извършва в референтната лаборатория за 
стафилококи към НЦЗПБ.
4.2. Ентерококи.
С епидемиологично значение са щамовете, 
резистентни към всички антибиотици, включи-
телно гликопептиди – ванкомицин-резистентни 
ентерококи (VRE). За инфекциите, причинени 
от щамове E. faecium, които са резистентни към 
пеницилин и гликопептиди, няма ефективна 
терапия. 
4.3. Други грам-отрицателни бактерии
4.3.1. Грам-отрицателни бактерии – продуцен-
ти на широкоспектърни бета-лактамази (ESBL): 
Klebsiella pneumoniae, Escherichia coli и други пред-
ставители на сем. Enterobacteriaceae. 
4.3.1.1. Бета-лактамазите са най-честата при-
чина за резистентност при грам-отрицателните 
бактерии. 
4.3.1.2. ESBL са обект на потискане от бе-
та-лактамазни инхибитори като клавуланова 
киселина и сулбактам. 
4.3.1.3. Представителите на сем. Entero­
bacteriaceae, продуциращи ESBL, проявяват 
резистентност към оксимино-цефалоспорини 
като cefotaxime, ceftazidime, ceftriaxone; моно-
бактами – aztreonam, старите цефалоспорини 
и пеницилини, а в много случаи и към хино-
лони, аминогликозиди, STX/TMP, piperacillin/
tazobactam.
4.3.1.4. Представителите на сем. Entero­
bacteriaceae, проявяващи резистентност към 
карбапенеми.
4.3.1.5. Клиничното им значение се обуславя 
от сериозните терапевтични ограничения, а 
епидемиологичното им значение се определя от 
възможността за трансфер на плазмиди между 
микроорганизмите чрез конюгация, което води 
до широко разпространение на резистентността 
както в рамките на рода, така и междуродово. 
4.3.2. Щамове Acinetobacter baumanii, резистент-
ни на всички антибиотици, вкл. карбапенеми 
или чувствителни само към imipenem.
4.3.3. Щамове Pseudomonas aeruginosa с мно-
жествена резистентност, включително на кар-
бапенеми.
5. Звено по антибиотична политика
5.1. Рационалната антибиотична употреба 
се организира от специализираното звено по 
антибиотична политика. То е мултидисципли-
нарно и включва задължително микробиолог, 
фармацевт, представител на екипа за контрол 
на инфекциите, клиницисти. 
5.2. Звеното по антибиотична политика:
5.2.1. разработва антибиотичната политика 
на болницата;
5.2.2. мониторира антибиотичната употреба;
5.2.3. участва в обучението на персонала;
5.2.4. работи в тясно сътрудничество с екипа 
за контрол на инфекциите в лечебното заведение;
5.2.5. осъществява връзка с РЦ – ВБИ и 
предоставя данни за годишната консумация на 
антибиотици.
6. Роля на микробиологичната лаборатория 
в контрола на антибиотичната резистентност
6.1. Извършване на тестовете за чувстви-
телност на микробни изолати при спазване на 
стандарти.
6.2. Извършване на допълнителни тестове 
при изолиране на резистентен щам.
6.3. Мониториране и докладване на струк-
турата на бактериалната резистентност пред 
комисиите по ВБИ в лечебните заведения за 
болнична помощ, създадени по реда на чл. 74, 
ал. 1, т. 3 от Закона за лечебните заведения.
6.4. Уведомяване на екипа по контрол на 
инфекциите и съответното клинично звено при 
изолиране на щам с необичайна резистентност 
от клиничен материал.
6.5. Анализира и съобщава в НЦЗПБ ети-
ологичната структура и резистентността на 
микроорганизмите, циркулиращи в лечебното 
заведение, консумацията на антибиотици в ле-
чебното заведение и изпраща в референтните 
лаборатории към НЦЗПБ микробни изолати с 
проблемна резистентност и други щамове с важно 
клинико-епидемиологично значение.