Държавен вестник, бр. 96, 2012 г., стр. 50

СТР.  50	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  96
Таблица 1.3.2. Прогнозно количество на иззетата вода в периода 2010 – 2035 г., хил. м3
2010
2011
2012
2015
2021
2035
Общо, хил. м3
3320374
3322775
3325122
3331804
3341764
3339929
Дунавски район
602348
602511
602657
602984
601488
587262
Черноморски район
575673
576755
577831
581027
587293
595878
Източнобеломорски 
район
2014723
2015808
2016866
2019868
2024994
2029467
Западнобеломорски район
127629
127702
127768
127924
127989
127322
Прогнозното количество на иззетата вода 
от 3  320  373  хил. м3 през 2010 г. нараства на 
3 339 929 хил. м3 през 2035 г. или с 0,6 % (Таб­
лица 1.3.2).
1.2. Анализ и прогноза за обезпечеността на водо­
потреблението на база изготвени сценарии, отчи­
тащи промените в климата
При изготвяне на този раздел е използвана 
следната технологична последователност:
1. Анализ за обезпечеността на водопотребле­
нието през изминалия период. 
2. Прогноза за обезпечеността на водопотребле­
нието за периода на стратегията на база изготвени 
сценарии, отчитащи промените в климата.
Анализът за обезпечеността на водопотребле­
нието е направен въз основа на информацията 
от Плановете за управление на речни басейни на 
4-те басейнови района – Дунавски, Черноморски, 
Източнобеломорски и Западнобеломорски, акту­
ализирана с дългосрочните средногодишни пресни 
водни ресурси за страната за периода 1974 – 2008 г. 
с отчитане и на притока от р. Дунав. 
На базата на наличната информация е направена 
съпоставка на използваемостта на водните ресурси 
у нас с тези на европейско ниво за изминалия 
период с вземане предвид и на международните 
индикатори за оценка на водния стрес. Разработе­
ните оптимистичен, реалистичен и песимистичен 
сценарий за промените на валежите при очакваните 
климатични промени определиха и индикативните 
години за целите на анализа. 
Като бенчмарк за недостиг на вода се прие­
ма годишен наличен воден ресурс на човек под 
1000 м3 вода, което се счита за извънредно оскъ­
ден воден ресурс; при под 5000 м3 наличен воден 
ресурс на човек – ограничен воден ресурс, а над 
20 000 м3 – голям воден ресурс.
Като индикатор за оценка как общото водо­
потребление се отразява на водния ресурс в стра­
ната се използва индексът за водопотребление (или 
известен и като индикатор за воден стрес), който 
е отношението на общото средногодишно иззето 
количество прясна вода спрямо средномногогодиш­
ния ресурс на прясна вода. При стойности на този 
процент между 0 % и 10 % – няма данни за воден 
стрес, при стойности от 10 % до 20 % – нисък воден 
стрес, при 20 % – 40 % – среден воден стрес, при 
40 % – 80 % – висок воден стрес, и при стойности 
над 80 % – много висок воден стрес.
1.2.1. Анализ на обезпечеността на водопотребле­
нието през изминалия период
През 2010 г. България включи при изчислението 
на пресните си водни ресурси и външния приток от 
р. Дунав в размер на 88,679 милиарда м3 (стойността 
е за притока на р. Дунав към створа на държавната 
граница при Ново село – 833,600 км). Независимо 
от наблюдаваната тенденция през последните десе­
тилетия за намаление на количеството прясна вода, 
получавана чрез естествения хидрологичен цикъл 
на територията на страната, постоянният ресурс от 
прясна вода (95 % обезпеченост) при дългосрочни 
средногодишни данни за периода 1974 – 2006 г. 
е изчислен на 71,245 милиарда м3 или 9419 м3 
на човек при население от 7  563  710 души към 
31.12.2009 г. и 24 560 м3 на домакинство (2 900 800 
домакинства през 2009 г.). При това положение 
България не е страна с ограничен воден ресурс, 
тъй като дългосрочният средногодишен наличен 
воден ресурс на човек е над 5000 м3. Въпреки че 
ресурсът от р. Дунав е голям (88,679 милиарда м3), 
то използваемостта му в Дунавския и Черномор­
ския район все още е ограничена поради липса на 
изградена подходяща инфраструктура. Дунавските 
води засега основно се използват в охлаждащите 
системи на АЕЦ Козлодуй, което се затруднява 
при спадане на водното ниво при засушавания. 
Също така сезонните промени на водните стоежи 
в участъците: Сомовит – Свищов (607.700 – 554.300 
км), Свищов – Русе (554.300 – 495.600 км) и 
Русе – Силистра (495.600 – 375.500 км) затрудняват 
и корабоплаването поради намалени дълбочини по 
фарватера на р. Дунав. Независимо от това, при 
бъдещи големи засушавания р. Дунав си остава 
един от основните водоизточници за Дунавския и 
Черноморския район. Поради все още липсваща 
инфраструктура за използване на Дунавските води 
във вътрешността на страната при настоящия 
анализ на обезпечеността на потреблението на 
вода за минал период са взети предвид основно 
иззетите/използваните вътрешни води и влиянието 
на промените на климата (валежите) върху земната 
територия на страната.
Общият воден ресурс на прясна вода в Европа 
е неравномерно разпределен: от 100 м3 на човек в 
Малта, 400 м3 в Кипър, 1500 м3 в Република Чехия 
и 1700 м3 в Полша до 20 700 м3 на човек във Фин­
ландия, 19 800 м3 в Швеция, 15 800 м3 в Словения, 
14 900 м3 в Латвия и 14 800 м3 в Словакия. През 
последните години тези значителни различия се 
обясняват и с настъпилите климатични промени. 
Средногодишните валежи варират от 3000 мм в 
Западната част на Норвегия до 100 – 400 мм в по-
голямата част на Централна Европа и по-малко от 
25 мм в Централна и Южна Испания. Определящи 
фактори при формирането на водните ресурси на 
територията на България са както валежите, така 
и температурата, от която зависи в голяма степен 
евапотранспирацията (изпаряването). За периода 
1974 – 2008 г. процентът на средногодишния въ­
трешен отток спрямо валежите е 26 %, докато 
евапотранспирацията е 74 %.