Държавен вестник, бр. 91, 2013 г., стр. 9

БРОЙ  91	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  9  
по този пакт, е длъжна да осигури и гарантира 
на гражданите си „без каквато и да е дискри­
минация“ право на достъп при общи условия 
на равенство до всички държавни служби.
С Решение № 18 от 1997 г. Конституционни­
ят съд на републиката приема, че законодателят 
може да установява конкретни изисквания за 
заемане на определени постове и длъжности, 
което не представлява нарушение на правото 
на труд и избор на професия. Атакуваните от 
народните представители текстове от ЗРТ не 
въвеждат конкретни изисквания за заемане на 
определени публични длъжности, а създават 
ограничения чрез въвеждане на забрана да 
бъдат избирани за членове на СЕМ и членове 
на управителните съвети на БНТ и БНР на 
определена категория лица независимо от тях­
ната професионална квалификация, качества 
и опит. По този начин разпоредбите от ЗРТ 
дискриминират една група български граждани 
в нарушение на чл. 6, ал. 2 от Конституцията. 
Атакуваните текстове не съответстват и 
на чл. 1, т. 1 и 2, чл. 2 и чл. 3, буква „б“ от 
Конвенция № 111 относно дискриминацията 
в областта на труда и професиите (ДВ, бр. 35 
от 1997 г.) на Международната организация на 
труда. Като изрично не допуска дискриминация 
в сферата на труда, конвенцията предвижда, 
че „различията, изключенията или предпочи­
танията, които се основават на квалификаци­
онните изисквания, установени за определена 
работа, не се смятат за дискриминационни“. 
Въвеждането на ограниченията за заемане на 
определени публични длъжности, основани на 
принадлежност на български граждани към 
Държавна сигурност и разузнавателните служ­
би на Българската народна армия, не е свър­
зано с никакви квалификационни изисквания, 
доколкото последните определят възможността 
на определено лице да извършва конкретна 
дейност в зависимост от професионалните му 
умения и опит. Ограниченията, въведени с 
оспорените норми, не се основават на специ­
фични изисквания, установени за определена 
длъжност, и поради това по своята природа са 
дискриминационни. Те непряко ограничават 
свободния избор на професия и легитимното 
очакване, че при определен професионален 
опит и квалификация съответните лица могат 
да бъдат назначени на публични длъжности 
при положение, че отговарят на всички изис­
квания за тяхното заемане.
Разбирането, според което БНТ и БНР 
представляват национални обществени инфор­
мационни институции и трябва да се ръководят 
от принципите на свободата за изразяване на 
мнение, гарантиране на правото на информа­
ция, както и балансираното представяне на 
същата, а СЕМ е независим медиен регулатор, 
който при осъществяване на дейността си се 
ръководи от обществените интереси, защитава 
свободата и плурализма на словото и инфор­
мацията и точно поради това е необходимо 
въвеждането на ограничителните текстове 
на чл. 26, т. 3 и чл. 59, ал. 2, т. 3 ЗРТ, е не­
приемливо. Твърдението, че демократичната 
информационна политика на държавата се 
основава на прозрачност, откритост и сигур­
ност на източниците на информация и ней­
ното разпространение, не търпи възражение. 
Предпоставянето, че дейността на бившите 
тайни служби е свързана с конспиративност и 
провеждане на дезинформация по отношение 
на общественото мнение и точно поради това 
създава обосновано съмнение в лоялността към 
принципите на новата демократична информа­
ционна политика на държавата на съответна 
група лица, сътрудничели на бившата Държавна 
сигурност, е неприемливо. Ограничаване на 
конституционни права въз основа на подобно 
„обосновано съмнение“ не се вписва в изис­
кванията на принципа на правовата държава 
(чл. 4, ал. 1 от Конституцията).
Още по-неприемливо е свързването на 
въведените ограничения с реализирането на 
нормата на чл. 40, ал. 1 от Конституцията, 
според която печатът и другите средства за 
масова информация са свободни и не подле­
жат на цензура. В съвременната демократична 
държава е недопустимо която и да е свобода да 
бъде гарантирана посредством законодателно 
ограничаване на конституционни права на 
гражданите. 
По изложените съображения и на основа­
ние чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 от Конституцията 
Конституционният съд 
Р Е Ш И :
Обявява за противоконституционни и за 
несъответстващи на международните дого­
вори, по които България е страна, чл. 26, 
т. 3 и чл. 59, ал. 2, т. 3 от Закона за радиото 
и телевизията (обн., ДВ, бр. 138 от 1998 г.; 
последно изм., бр. 27 от 2013 г.).
Съдиите Благовест Пунев, Кети Маракова 
и Анастас Анастасов са подписали решението 
с особено мнение.
Председател: 
Димитър Токушев 
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
по конституционно дело № 6 от 2013 г. на
конституционните съдии Благовест Пунев, 
Кети Маркова и Анастас Анастасов
Не споделяме позицията на мнозинството 
конституционни съдии за основателност на 
искането на групата народни представители от 
41-вото Народно събрание, с което се оспорват 
разпоредбите на чл. 26, т. 3 и чл. 59, ал. 2, т. 3 
от Закона за радиото и телевизията (ЗРТ). 
1. Относно искането за установяване на 
противоконституционност на разпоредбите на 
чл. 26, т. 3 и чл. 59, ал. 2, т. 3 ЗРТ.
Искането е неоснователно.