Държавен вестник, бр. 13, 2017 г., стр. 55

БРОЙ  13	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  55  
Съгласно императивното правило на чл. 26, 
ал. 2 от Закона за нормативните актове (ЗНА) 
преди внасянето на проект на нормативен акт 
за издаване или приемане от компетентния 
орган съставителят на проекта го публикува 
на интернет страницата на съответната инсти-
туция заедно с мотивите, съответно доклада, 
като на заинтересованите лица се предоставя 
най-малко 14-дневен срок за предложения и 
становища по проекта. В случая по отношение 
на приетия проект на наредбата това законо-
во изискване не е спазено, поради което при 
издаването на подзаконовия нормативен акт 
процедурата е съществено нарушена. Нормата 
на чл. 26, ал. 2 ЗНА следва да бъде тълкувана 
в съответствие с чл. 77 АПК, задължаващ 
компетентния орган да издаде нормативен 
акт, след като обсъди проекта с направените 
становища, предложения и възражения, ко-
ето не е изпълнено. Неспазването на двете 
императивни по характера си правни норми, 
съдържащи се в акт от по-висока степен според 
правилото на чл. 142, ал. 1 АПК и чл. 15 ЗНА, 
е съществено. Съблюдаването на предвиде-
ната процедура по издаване на нормативни 
административни актове е императивно за-
дължение именно на органите, осъществява-
щи управлението, като дейността им следва 
да е подчинена на основните принципи на 
чл. 4, 8 и 12 АПК – за законност, равенство 
и достъпност, публичност и прозрачност. В 
чл. 26, ал. 1 ЗНА също е изрично посочено, 
че изработването на проект на нормативен 
акт се извършва при зачитане на принципите 
на обоснованост, стабилност, откритост и 
съгласуваност.
От изложеното се налага изводът, че обжал-
ваната наредба е незаконосъобразна, поради 
което следва да бъде отменена. 
По изложените съображения и на основание 
чл. 193, ал. 1 АПК Върховният администра-
тивен съд, пето отделение, 
Р Е Ш И :
Отменя издадената от Министерството на 
земеделието и храните Наредба за изменение 
и допълнение на Наредба № 11 от 3.04.2008 г. 
за условията и реда за прилагане на мярка 
211 „Плащания на земеделски стопани за при-
родни ограничения в планинските райони“ и 
мярка 212 „Плащания на земеделски стопани 
в райони с ограничения, различни от планин-
ските райони“ от Програмата за развитие на 
селските райони за периода 2007 – 2013 г., 
обнародвана в „Държавен вестник“, бр. 71 
от 13.08.2013 г., по протест на Върховната 
административна прокуратура. 
Решението може да се обжалва с касационна 
жалба пред петчленен състав на Върховния 
административен съд в 14-дневен срок от 
съобщаването му. 
Председател:  
Георги Колев
811
РЕШЕНИЕ № 13804 
от 15 декември 2016 г.
по административно дело № 13047 от 2015 г.
Върховният административен съд на Репуб­
лика България – второ отделение, в съдебно 
заседание на двадесет и седми септември 
две хиляди и шестнадесета година в състав: 
председател: Ангел Калинов, членове: Джузепе 
Роджери, Любомира Мотова, при секретар 
Зорница Божкова и с участието на прокурора 
Камелия Николова изслуша докладваното 
от съдията Джузепе Роджери по адм. дело 
№ 13047/2015 г.
Производството е по реда на чл. 185 и сл. 
АПК. 
Образувано е по жалба на „Индустриален 
парк София“ – АД, със седалище и адрес 
на управление: София, бул. България 109, 
представлявано от изпълнителния директор 
Мауро Сброджо, срещу разпоредбата на чл. 20, 
ал. 3 от Наредба № Н-12 от 21 ноември 2012 г. 
за реда за идентифициране, деклариране, 
предоставяне на статут и за определяне на 
категорията на недвижимите културни цен-
ности, за достъпа и подлежащите на вписване 
обстоятелства в Националния регистър на 
недвижимите културни ценности (обн., ДВ, 
бр. 98 от 11.12.2012 г., в сила от 11.12.2012 г.), 
издадена от министъра на културата.
В жалбата са изложени доводи за нищож-
ност на посочената разпоредба поради липса 
на законова делегация за установяване на нор-
мата по подзаконов път. В подкрепа на този 
довод в жалба се твърди, че при издаване на 
наредбата министърът на културата съществе-
но се е отклонил от правилата за издаване на 
подзаконови нормативни актове, като се е про-
изнесъл по въпрос, за който отсъства законова 
делегация и e в противоречие с чл. 69, ал. 2 
от Закона за културното наследство (ЗКН). В 
жалбата се излагат и доводи за противоречие 
на оспорения текст от подзаконовия норма-
тивен акт със законови разпоредби от ЗКН, 
водещо до незаконосъоб­разност на разпоредбата 
като постановена в нарушение на материал-
ния закон. С оглед изложеното с жалбата е 
направено искане за обявяване нищожността 
на оспорения текст, а алтернативно се иска 
неговата отмяна. В съдебно заседание жалбата 
се поддържа от процесуалния представител на 
дружеството адв. Атанасов, който доразвива 
изложени в жалбата доводи. 
Ответникът – министърът на културата,  
чрез процесуалния си представител гл. юрис-
консулт Людмила Харизанова в писмен 
отговор на жалбата и в съдебно заседание 
излага съображения за нейната недопустимост 
като подадена от лице без правен интерес, 
като алтернативно счита същата за неосно-
вателна. В тази насока излага съображения, 
че атакуваната разпоредба от наредбата не 
противоречи на законовите норми на ЗКН и