Държавен вестник, бр. 78, 2022 г., стр. 3

БРОЙ  78	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  3  
време на дейността на Инспектората към ВСС 
поради изтичане на мандата на главния инспек-
тор и на инспекторите и неизбиране на нови 
от Народното събрание президентът застъпва 
становището, че контролът за конституцион-
ност не може да решава проблема, резултат от 
бездействието на Народното събрание. Споделя 
обаче, че системното неизпълнение на задъл-
жението по избор на мандатни органи създава 
несигурност, която противоречи на принципа 
на правовата държава.
Съюзът на съдиите не предлага изрична 
позиция по втория тълкувателен въпрос.
Всички останали заинтересовани институ-
ции и организации застъпват становището, че 
е конституционно недопустимо преустановява-
нето за неопределено време на дейността на 
Инспектората към ВСС поради изтичане на 
мандата на главния инспектор и на инспекторите 
и неизбиране на нови от Народното събрание.
От изтъкнатите специалисти от науката 
и практиката писмено мнение са дали проф. 
д.ю.н. Васил Мръчков и проф. д-р Пенчо Пенев. 
И двамата излагат правни аргументи в полза 
на тезата, че главният инспектор и инспекто-
рите продължават да изпълняват функциите 
си до избирането на нов главен инспектор и 
на инспектори от Народното събрание, както 
повелява чл. 132а, ал. 2 и 3 от Конституция-
та. Както проф. д.ю.н. Васил Мръчков, така и 
проф. д-р Пенчо Пенев недвусмислено заявяват 
в представените писмени мнения, че преуста-
новяване за неопределено време на дейността 
на Инспектората към ВСС поради изтичане на 
мандата на главния инспектор и на инспекторите 
и неизбиране на нови от Народното събрание 
е конституционно недопустимо. 
За да се произнесе, Конституционният съд 
взе предвид следното: 
Направеното уточнение на зададения от 
вносителя на искането тълкувателен въпрос има 
пряко отношение към съществото на тълкува-
нето. Разпоредбата на чл. 8 от Конституцията 
установява разделение на властите така, щото 
власт да възпира власт, като използва дадените 
є прерогативи, преграждайки пътя на произ-
вола при упражняването на държавната власт. 
Възможността за взаимно противодействие и 
балансиране на законодателната, изпълнителна-
та и съдебната власт като иманентна страна от 
съдържателния обхват на принципа на разделе-
ние на властите обаче не означава възможност 
за блокиране на нормалното функциониране 
на властта, тъй като основополагаща цел на 
този конституционен принцип е осигуряване 
на ефективно управление в едно демократично 
общество под върховенството на правото. Без 
значение е дали възпирането се осъществява с 
действие или бездействие, дали е преднамерено, 
или е израз на неспособност да се вземе кон-
ституционно съобразно решение от колективен 
орган, а единствено дали с упражняването или 
не на съответното правомощие властите могат 
или не могат да функционират.
Съществуването и функционирането на 
установените от Основния закон държавни 
органи е въпрос на конституционна уредба, 
която създава не просто набор държавни ор-
гани, а система на взаимодействия и баланси 
между тях и привеждането на който и да 
било орган в невъзможност да функционира 
засяга тези баланси. Ако една от държавните 
институции има възможност да приведе чрез 
действия или бездействие друга институция в 
състояние да не може да осъществява консти-
туционните си правомощия, би било налице 
недопустимо накърняване на тези баланси. 
Това особено ярко проличава, когато носител 
на правомощия, присъщи на законодателната 
или на изпълнителната власт, чрез неосъщест-
вяване на конститутивната си компетентност 
по отношение на орган на съдебната власт, в 
съответствие с Конституцията, на практика 
премахне този орган за неограничено време. 
Формулировката на искането, така както е в 
текста на вносителя, навежда именно на такава 
възможност в конкретния случай – Народното 
събрание, както отбелязва вносителят, да реши 
„да се отърве“ от орган на съдебната власт, 
като след изтичане на мандата на определен 
негов персонален състав не избира нов със-
тав. За Конституционния съд е от значение 
самото преустановяване на дейността на кон-
ституционно предвиден орган, независимо от 
мотивите на органите, които са натоварени с 
конституирането му.
Конституцията предвижда редица гаранции 
за това да не може да се предизвика de facto 
прекратяване на функционирането на държав-
ните органи чрез способи, които заобикалят 
режима на глава девета от нея. В Решение № 4 
от 21 април 2005 г. по к. д. № 11/2004 г. относно 
мандатите на председателя на Върховния ка-
сационен съд, на Върховния административен 
съд и на главния прокурор Конституционният 
съд е посочил, че принципът на непрекъснатост 
не е изрично формулиран в Конституцията и 
се поддава на законодателна преценка. Тази 
преценка обаче предполага Конституцията 
(или законът) да намери онези правни решения, 
които при гарантиране на функциониране-
то на институциите да осигурят последова-
телното прилагане на друг конституционен 
принцип – този на мандатността. Относно 
разпоредбата на чл. 129, ал. 2 от Конституцията 
Конституционният съд е приел, че мандатът на 
тези трима магистрати (подобно на този на кон-
ституционните съдии, за които това е изрично 
посочено в чл. 148, ал. 1, т. 1 от Конституцията) 
се изчерпва с изтичането на срока му – в този 
случай конституционният законодател (както 
и по отношение на конституционните съдии) 
е въвел изрично забрана за повторно избиране 
на същата длъжност. В подкрепа на това раз-