Държавен вестник, бр. 56, 2022 г., стр. 21

БРОЙ  56	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  21  
органи се преназначават при условията и по 
реда на чл. 194, ал. 1 ЗСВ. Законодателната 
власт не може да определя как точно ВСС да 
прилага тази разпоредба, тъй като това пред-
ставлява недопустима намеса в чужда сфера 
на изключителни конституционни правомощия 
в противоречие с принципа на разделение на 
властите (чл. 8 от Конституцията).
Конституционният съд е имал вече възмож-
ност да посочи, че съществена гаранция за 
независимостта на съдебната власт е нейното 
право сама да назначава, понижава, премества 
и освобождава от длъжност съдиите, прокуро-
рите и следователите (Решение № 6 от 2021 г. 
по к. д. № 15/2020 г.). За тази цел е създаден 
ВСС като специфичен орган на съдебната 
власт с точно определени административни и 
организационни правомощия (Решение № 8 
от 1994 г. по к. д. № 9/1994 г.). Като е утвър-
дил принципа на независимост на съдебната 
власт, Конституционният съд основателно е 
приел, че „съдиите се назначават, повишават, 
преместват и освобождават от длъжност от 
Висшия съдебен съвет, без да е предвидена 
каквато и да е възможност за ограничаване на 
правомощията му в това отношение“ (Реше-
ние № 3 от 1992 г. по к. д. № 30/1991 г.). Това 
разбиране е потвърдено и в по-новата прак-
тика на съда, според която ВСС е създаден, 
за да осъществява самостоятелно кадровата 
политика в съдебната власт (Решение № 9 от 
2014 г. по к. д. № 3/2014 г.).
С въвеждането на квоти при преназначава-
нето на съдиите, прокурорите и следователите 
от закриваните специализирани органи на 
съдебната власт ВСС е задължен да действа 
при ограничения, каквито не са предвидени 
в чл. 194, ал. 1 ЗСВ, като не му е позволено 
при преназначаването да се съобразява главно 
с натовареността на съответните съдилища. 
Предвиденият режим за преназначаване на 
съдиите, прокурорите и следователите от 
специализираните наказателни съдилища и 
прокуратури накърнява независимостта на 
съдебната власт и поради това противоречи 
на чл. 117, ал. 2 от Конституцията.
Свободата на парламента да уреди въпроси-
те, свързани със същностните характеристики 
на съдебната власт, не е неограничена. Рамките, 
в които може да се приемат по целесъобразност 
едни или други законодателни решения, са 
определени в Конституцията. Поради това при 
упражняване на законодателните си правомо-
щия Народното събрание е ограничено в своята 
дискреционна преценка от конституционните 
принципи и не може да се отклонява от тях. 
В случая парламентът трябва да се ръководи 
от принципа на независимост на съдебната 
власт, така че това да бъде гарантирано и по 
отношение на реда и начина, по които съдиите, 
прокурорите и следователите от специализи-
раните наказателни съдилища и прокуратури 
ще бъдат преназначавани.
В практиката си Конституционният съд 
многократно е поддържал, че трите власти са 
равностойни, независими и функционират в 
определена връзка. Съдебната власт е структур-
но и функционално обособена и осъществява 
правосъдната функция на държавата, като от 
това произтича необходимостта от повишени 
гаранции за нейната независимост. С разпо-
редбата на чл. 133 Конституцията възлага 
на законодателя да уреди организацията и 
дейността на съдилищата, на прокурорските 
и на следствените органи, статута на съдиите, 
прокурорите и следователите, условията и реда 
за назначаване и освобождаване от длъжност 
на съдиите, съдебните заседатели, прокуро-
рите и следователите, както и за осъществя-
ване на тяхната отговорност. Следователно 
в компетентността на Народното събрание е 
да създаде законова уредба по отношение на 
функционирането на съдебната власт по начин, 
който да не засяга нейната независимост. Ос-
порените разпоредби на § 44, ал. 3 и на § 45, 
ал. 3 и 6 ПЗР на ЗИДЗСВ, с които са въведе-
ни квоти при преназначаването на съдиите, 
прокурорите и следователите в един орган 
на съдебната власт, представляват намеса на 
законодателната власт във функционирането 
на съдебната власт. Конституцията урежда 
статуса на съдиите, прокурорите и следовате-
лите така, че да осигури тяхната независимост 
и подчинението им само на закона, поради 
което магистратите се назначават, повишават, 
понижават, преместват и освобождават от 
длъжност само от ВСС. Той е администра-
тивният орган, който според Конституцията е 
част от съдебната система (чл. 130 от Консти-
туцията) и единствен определя персоналния 
съдийски, прокурорски и следователски състав 
в цялата страна. С приемането на посочените 
разпоредби законодателят е иззел оперативни 
управленски функции по преназначаването 
на съдиите, прокурорите и следователите от 
специализираните наказателни съдилища и 
прокуратура, което е основание да се приеме, 
че това законодателно решение противоречи 
на прокламирания в чл. 8 от Конституцията 
принцип на разделение на властите (Решение 
№ 1 от 2005 г. по к. д. № 8/2004 г.; Решение 
№ 2 от 2013 г. по к. д. № 1/2013 г.). Предвид 
изложеното Конституционният съд приема, 
че предвиденият от законодателя режим за 
преназначаване на съдиите, прокурорите и 
следователите от закриваните органи на съ-
дебната власт не е съобразен с гореизложените 
принципи на независимост на съдебната власт 
и на разделение на властите, поради което 
намира, че § 44, ал. 3, изречение второ, § 45, 
ал. 3, изречение второ и ал. 6, изречение вто-
ро ПЗР на ЗИДЗСВ противоречат на чл. 8 и 
на чл. 117, ал. 2 от Основния закон. Поради 
това цитираните разпоредби следва да бъдат 
обявени за противоконституционни.