Държавен вестник, бр. 18, 2003 г., стр. 27

Б Р О Й  18
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  27
пейския съюз и на международните конвенции,
свързани с комплектоването на плавателните
съдове с екипажи.
(2) Изключение от разпоредбата по ал. 1 се
допуска за корабите с тонаж под 650 бруто тона,
за които се прилагат разпоредбите на българс-
кото законодателство, свързани с комплекто-
ването на плавателните съдове с екипажи.
Чл. 5. (1) Задължение за извършване на об-
ществена услуга за превоз на пътници може да
се изпълнява въз основа на договор като усло-
вие за извършването на каботажно плаване.
Договорът има за цел постигане на определено
равнище в транспортното обслужване и цени за
дадения вид обществени услуги.
(2) Задължението за извършване на общес-
твена услуга се възлага с договор с продължи-
телност до 5 години, сключен между министъ-
ра на транспорта и съобщенията и съответния
лицензиран превозвач при условията и по реда,
определени с наредбата по чл. 6а КТК. Догово-
рът се сключва въз основа на решение на Ми-
нистерския съвет за възлагане на обществена
услуга и се актуализира ежегодно.
(3) Решението на Министерския съвет се
взема с оглед защитата на обществения инте-
рес, като се отчетат и:
1. способностите на превозвача да осигури
чрез превозите непрекъснатост, редовност, ка-
пацитет и качество на превозите;
2. възможностите за осигуряване на благо-
приятни и точно определени транспортни усло-
вия и цени;
3. възможностите да се ползват и други видо-
ве транспорт и да бъдат посрещнати транспорт-
ните нужди, както и други специфични условия.
(4) В договора за поемане на задължение за
извършване на обществена услуга с лицензира-
ния превозвач се определят видовете услуги и
редът за тяхното отчитане, маршрутите, перио-
дичността, качеството и обемът на превозите,
цените и специалните ценови облекчения, както
и свързаните с тях компенсационни механизми,
когато прилагането на такива е възможно.
Чл. 6. (1) При сериозни затруднения на вът-
решния пазар по смисъла на § 1а, т. 21 КТК,
причинени поради либерализацията на пазара,
министърът на транспорта и съобщенията може
да сезира Европейската комисия за въвеждане
на изключения от правилото по чл. 6, ал. 3 и 4
КТК като защитна мярка за българския пазар.
(2) Решението за въвеждане на защитни мер-
ки се взема от Европейската комисия по целе-
съобразност, в рамките на 30 работни дни от
получаването искането на министъра на тран-
спорта и съобщенията на Република България
след консултации с останалите страни—член-
ки на ЕС.
(3) Ако в срока по ал. 2 не бъде взето реше-
ние, министърът на транспорта и съобщения-
та може да предприеме защитните мерки до
налагането на такива от страна на Европей-
ската комисия.
(4) Изключенията от правилото по чл. 6, ал. 3
и 4 на КТК могат да бъдат въвеждани за срок не
по-дълъг от 12 месеца.
Чл. 7. (1) При спешни случаи мерките могат
да бъдат въвеждани и едностранно от министъ-
ра на транспорта и съобщенията за срок не по-
дълъг от 3 месеца. В този случай министърът
на транспорта и съобщенията незабавно инфор-
мира Европейската комисия.
(2) Комисията може да отмени или потвърди
мерките по ал. 1 със или без изменения дотога-
ва, докато приеме окончателното си решение.
Допълнителна разпоредба
§ 1. По смисъла на тази наредба:
1. “Крайбрежно (каботажно) плаване” са
вътрешните превози на пътници и товари между
пристанища, разположени на територията на
Република България, извършвани срещу запла-
щане от превозвачи по реда на Кодекса на тър-
говското корабоплаване, в това число и прево-
зите на пътници или товари по море между бъл-
гарско пристанище и/или съоръжения (инстала-
ции), разположени в континенталния шелф.
2. “Установени в България” са:
а) физически лица от страна—членка на Ев-
ропейския съюз, на които е разрешено посто-
янно пребиваване в Република България;
б) до датата на присъединяването на Репуб-
лика България към Европейския съюз физичес-
ките лица от страна—членка на Европейския
съюз, пребиваващи краткосрочно или продъл-
жително на територията на Република Бълга-
рия с разрешение за осъществяване на дейност
по трудово правоотношение, издадено от Ми-
нистерството на труда и социалната политика;
в) юридическо лице, регистрирано по реда
на Търговския закон.
3. “Договор за обществена услуга” е договор,
сключен между компетентните власти и превоз-
вач от Република България или страна—членка
на ЕС, за предоставяне на транспортни услуги в
съответствие с потребностите на пазара.
4. “Задължение за извършване на обществена
услуга” е задължението на превозвач (корабоп-
ритежател) от Република България или страна—
членка на ЕС, да прилага цени и условия, които
са в разрез с търговския му интерес, но са опре-
делени от компетентните органи по съответния
ред съгласно действащото законодателство.
5. “Сериозно затруднение на пазара” е налице
при възникване на заплаха за финансовото състо-
яние на значителен брой превозвачи вследствие
извършването на речен и морски каботаж, свър-
зано с трайно превишаване на предлагането на
транспортни услуги спрямо търсенето, при усло-
вие че краткосрочните и средносрочните прогно-
зи не сочат съществени и трайни подобрения.
6. “Корабопритежатели от страна—членка
на ЕС” са:
а) физически лица от страна—членка на ЕС,
регистрирани в нея, в съответствие със законо-
дателството є за извършване на каботажни
превози;