Държавен вестник, бр. 68, 2014 г., стр. 91

БРОЙ  68	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  91  
където:
M е масата на пробата в g;
bi – площта на пика на анализираното веще­
ство в пробата.
7.1. За съдържание на хидрохинон 2,0 % 
разликата между резултатите от две успоредни 
определяния на една и съща проба не трябва да 
надвишава по абсолютна стойност 0,13 %.
Фигура 1.
Коефициент на разделяне на пиковете
Фигура 2.
Коефициент на асиметрия на пика
7.2. За съдържание на хидрохинон мономе­
тилов етер 1,0 % разликата между резултатите 
от две успоредни определяния на една и съща 
проба не трябва да надвишава по абсолютна 
стойност 0,1 %.
7.3. За съдържание на хидрохинон моно­
етилов етер 1,0 % разликата между резултатите 
от две успоредни определяния на една и съща 
проба не трябва да надвишава по абсолютна 
стойност 0,11 %.
7.4. За съдържание на хидрохинон монобен­
зилов етер 1,0 % разликата между резултатите 
от две успоредни определяния на една и съща 
проба не трябва да надвишава по абсолютна 
стойност 0,11 %.
*Забележка. Виж ISO 5725.
8. Възпроизводимост *
8.1. За съдържание на хидрохинон 2,0 % 
разликата между резултатите от две успоредни 
определяния на една и съща проба при различ­
ни условия (различни лаборатории, различни 
аналитици, различни апарати и/или различно 
време) не трябва да надвишава по абсолютна 
стойност 0,37 %.
8.2. За съдържание на хидрохинон мономе­
тилов етер 1,0 % разликата между резултатите 
от две успоредни определяния на една и съща 
проба при различни условия (различни лабора­
тории, различни аналитици, различни апарати 
и/или различно време) не трябва да надвишава 
по абсолютна стойност 0,21 %.
8.3. За съдържание на хидрохинон моноетилов 
етер 1,0 % разликата между резултатите от две 
успоредни определяния на една и съща проба 
при различни условия (различни лаборатории, 
различни аналитици, различни апарати и/или 
различно време) не трябва да надвишава по 
абсолютна стойност 0,19 %.
8.4. За съдържание на хидрохинон монобен­
зилов етер 1,0 % разликата между резултатите 
от две успоредни определяния на една и съща 
проба при различни условия (различни лабора­
тории, различни аналитици, различни апарати 
и/или различно време) не трябва да надвишава 
по абсолютна стойност 0,11 %.
*Забележка. Виж ISO 5725.
9. Забележки
9.1. Когато е установено съдържание на 
хидрохинон, значително по-голямо от 2 %, и 
се изисква по-точна оценка на съдържанието 
му, екстрактът от пробата (т. 5.1) трябва да се 
разреди до концентрация, която би се получила 
от проба, съдържаща 2 % хидрохинон, и опре­
делянето се повтаря.
(При някои апарати абсорбцията може да 
бъде извън интервала на линейност на детек­
тора при високи концентрации на хидрохинон.)
9.2. Пречещи фактори
Описаният по-горе метод дава възможност 
за определяне на хидрохинон и негови етери 
при единично изократично хроматографиране. 
Използването на „фенил“ колона осигурява 
достатъчно време на задържане на хидрохино­
на, което не може да се гарантира, когато се 
използва С18 колона с описаната подвижна фаза.
Освен това този метод е податлив на влияни­
ето на пречещи вещества, като редица парабени. 
В такива случаи определянето трябва да бъде 
повторено с използване на различни системи 
подвижна/неподвижна фаза. Подходящи методи 
могат да бъдат намерени в публикациите 1 и 
2, а именно:
Колона: Zorbax ODS, 4,6 mm x 25 сm или 
еквивалентна:
Температура – 36 °С
Скорост – 1,5 cm3 (ml)/min
Подвижна фаза:
за хидрохинон – метанол : вода = 5 : 95 (V/V)
за хидрохинон монометилов етер – метанол : 
вода = 30 : 70 (V/V)
за хидрохинон монобензилов етер – метанол : 
вода = 80 : 20 (V/V) (M.Herpol-Boremans et m.-O.
Masse, Identification et dosage de l’hydroquinone 
et de ses ethers methylique et benzylique dans les 
produits cosmetiques pour blanchir la peau. Int. J. 
Cosmet. Sci. 8-203-214 (1986).
Колона: Spherisorb S5-ODS, или еквивалентна: