Държавен вестник, бр. 89, 2013 г., стр. 8

СТР.  8	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  89
туционен съд, Законът за съдебната власт, 
Законът за МВР, също установяват правила 
във връзка с този институт.
Членството на Република България в 
Европейския съюз наложи приемането на 
общ закон, който да урежда материята с 
несъвместимостта. В изпълнение на тези 
изисквания през 2008 г. е приет Законът за 
предотвратяване и установяване на конфликт 
на интереси. Като елемент от държавната 
политика за предотвратяването на конфликта 
на интереси в закона е посветена отделна 
глава на несъвместимостта. Поради проме­
нената законодателна среда след приемането 
на Република България в Европейския съюз 
постановеното в Решение на КС № 4 по 
к.д. № 2/1995 г. по отношение на § 7 от ПЗР 
на Правилника за организацията и дейност­
та на Народното събрание, приет от 37-ото 
Народно събрание, е загубило значението си.
В процедурата по чл. 72, ал. 2, т. 3 от 
Конституцията Конституционният съд решава 
конкретен правен спор. В тези случаи, като 
и при произнасяне по спорове за законност 
на избора на президент, вицепрезидент и на­
роден представител, Конституционният съд е 
обвързан от разпоредбите на Конституцията 
и на законите, а не от съдебната практика.
Конституцията забранява на народните 
представители да са в несъвместимост – да 
изпълняват друга държавна служба или да 
извършват дейност, която според закона е 
несъвместима с положението им (чл. 68, ал. 1 
от Конституцията). Този конституционен текст 
не изчерпва правната уредба и препраща тя 
да бъде уредена със закони. Както вече се е 
произнесъл Конституционният съд с Решение 
№ 2 от 26 февруари 1992 г. по к.д. № 2/1992 г., 
законодателят не е дал легално определение 
за несъвместимост по смисъла на чл. 72, 
ал. 1, т. 3 от Конституцията, поради което 
същността му трябва да се анализира в кон­
текста на чл. 68, ал. 1 от Конституцията, 
законодателството и принципите, на които 
се основава нашата Конституция. Тя поста­
вя пред народните представители правното 
задължение да не допускат състояние на 
несъвместимост и следва да им осигури 
възможност да могат да изпълнят това свое 
задължение. Правото не познава случаи, в 
които се възлага задължение на едно лице, 
без да му се осигури възможност да го изпъл­
ни. Наличната още от момента на избора на 
народен представител, както и впоследствие 
възникналата несъвместимост трябва да бъдат 
прекратени в подходящ срок и при спазване 
на съответна процедура. Бездействието на 
народния представител след изтичане на този 
срок да подаде оставка или да премахне не­
съвместимостта по друг начин е основание 
да доведе до предсрочното прекратяване на 
пълномощията му от Конституционния съд. 
Законодателството на Република България 
последователно провежда принципа, че пре­
кратяването на несъвместимост, както пър­
воначална, така и последваща, се извършва 
по ред и срок, установени със закон. Този 
принцип е прокаран в Закона за Конститу­
ционен съд (чл. 6, ал. 3), Закона за местното 
самоуправление и местната администрация 
(чл. 41, ал. 3) и Закона за предотвратяване и 
установяване на конфликт на интереси (глава 
трета). Правото изисква негативните после­
дици от несъвместимостта да не настъпват 
автоматично, а само ако не е отстранена по 
съответната процедура и в срок. 
Разбирането, че несъвместимостта ав­
томатично обвързва Конституционния съд 
предсрочно да прекрати правомощията на 
народен представител, не може да бъде спо­
делено. Прекратяването на правомощията на 
народен представител не засяга единствено 
и само неговите интереси, но и политиче­
ските интереси на избирателите, които той 
представлява в парламента. Автоматичното 
прекратяване на пълномощията без сериоз­
ната конкретна преценка на всеки отделен 
случай с оглед на критериите, посочени в 
Тълкувателно решение на Конституционния 
съд № 5/1993 г. по к.д. № 6/1993 г., би дове­
ло до неблагоприятни последици не само за 
народния представител, но би представлявало 
и акт на ревизия на волята на избиратели­
те. Подобно разбиране изкуствено поставя 
редица народни представители в безизходно 
положение, защото към деня на избора са 
били магистрати, кметове или са участвали в 
управителни и контролни органи на търгов­
ски дружества, както и еднолични търговци. 
Такова е положението в 41-вото и 42-рото 
Народно събрание, където народни предста­
вители от различни парламентарни групи са 
декларирали несъвместимост в съответствие 
със ЗПУКИ. Недопустимо е народни предста­
вители, защото са изпълнили задълженията си 
по ЗПУКИ, да бъдат държани в зависимост от 
техните политически опоненти или от други 
субекти по чл. 150, ал. 1 от Конституцията, 
които във всеки момент могат да поискат от 
Конституционния съд установяване на несъв­
местимост и предсрочното прекратяване на 
пълномощията им. Изводът, че последиците 
от несъвместимостта за народните предста­
вители настъпват незабавно и необратимо, 
на практика ограничава правото им да бъдат 
избирани в парламента. Ако възприеме такова 
тълкуване, Конституционният съд би допи­
сал условията за избираемост, изчерпателно 
изброени в чл. 65 от Конституцията. Тезата, 
че кандидатите за народни представители