Държавен вестник, бр. 26, 2014 г., стр. 52

СТР.  52	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
Разходите по репатрирането на военно­
пленниците във всички случаи се разпределят 
справедливо между задържащата държава и 
държавата, към която принадлежат военноплен­
ниците. При това разпределяне се съблюдават 
следните принципи:
а) ако тези две държави имат обща граница, 
държавата, към която принадлежат военно­
пленниците, поема разходите по репатрира­
нето им, след като те преминат границата на 
задържащата държава;
b) ако тези две държави нямат обща гра­
ница, задържащата държава поема разходите 
за транспортирането на военнопленниците 
на своя територия до границата или до онова 
нейно пристанище, което се намира най-близо 
до държавата, към която те принадлежат; за­
интересованите държави се споразумяват за 
справедливо разпределение на останалите 
разходи по репатрирането; сключването на 
такова споразумение не може при никакви 
обстоятелства да оправдае каквото и да е за­
бавяне на репатрирането на военнопленниците.
Член 119
Репатрирането се осъществява при ус­
ловия, подобни на условията, предвидени в 
членове 46 – 48 от тази Конвенция, относно 
преместването на военнопленници, като се 
вземат предвид разпоредбите на член 118 и 
тези на следващите алинеи.
При репатрирането на военнопленниците се 
връщат ценните вещи, иззети от тях съобразно 
разпоредбите на член 18, както и конфиску­
ваната чуждестранна валута, която не е била 
обменена във валутата на задържащата дър­
жава. Ценните вещи и чуждестранната валута, 
които по някаква причина не са върнати на 
военнопленниците при репатрирането им, се 
предават на информационното бюро, създадено 
в съответствие с член 122.
Военнопленниците имат право да вземат със 
себе си личните си вещи, кореспонденцията и 
пристигналите за тях пратки. Теглото на този 
багаж може да бъде ограничено, ако това се 
налага поради условията на репатрирането, 
до рамките на онова, което военнопленникът 
е в състояние да носи. При всички случаи 
всеки военнопленник има право да носи поне 
25 килограма.
Другите лични вещи на репатрирания воен­
нопленник се запазват от задържащата държава, 
която е задължена да му ги изпрати веднага щом 
сключи с държавата, към която принадлежи 
военнопленникът, споразумение, регулиращо 
условията на техния превоз и заплащането на 
свързаните с този превоз разходи.
Военнопленниците, които са подведени 
под наказателна отговорност за криминални 
престъпления, могат да бъдат задържани до 
приключване на съдебното производство и ако 
се налага, до изтичане на присъдата. Същото 
се прилага и спрямо военнопленниците, които 
вече са осъдени за криминални престъпления.
Участващите в конфликта страни си съоб­
щават имената на военнопленниците, които 
са задържани до приключването на съдебното 
производство или до изтичане на присъдата.
Участващите в конфликта страни се спо­
разумяват относно създаването на комисии за 
издирване на разпръснатите военнопленници 
и за осигуряване на тяхното репатриране във 
възможно най-кратък срок.
Р А З Д Е Л  I I I
СМЪРТ НА ВОЕННОПЛЕННИЦИ
Член 120
Завещанията на военнопленниците се из­
готвят така, че да отговарят на условията за 
валидност, изисквани от законите на тяхната 
страна по произход, която предприема необхо­
димите мерки, за да информира задържащата 
държава относно тези условия. По искане на во­
еннопленника и във всички случаи след смърт-
та му завещанието се предоставя незабавно 
на държавата-покровителка, а заверен препис 
от него се изпраща до Централната агенция.
На информационното бюро за военноплен­
ниците, създадено съгласно член 122, във въз­
можно най-кратък срок се изпращат смъртните 
актове, издадени съобразно приложения към 
тази Конвенция образец, или заверените от 
отговорен офицер списъци на всички военно­
пленници, починали в плен. Смъртните актове 
или заверените списъци включват предвидените 
в член 17, трета алинея, сведения за самолич­
ността на съответните военнопленници, както 
и датата и мястото на смъртта, причината за 
смъртта, датата и мястото на погребението и 
всички данни, необходими за идентифицира­
нето на гробовете.
Погребението или кремацията на военно­
пленник се предшестват от медицински преглед 
на трупа, за да се констатира смъртта и за да 
бъде съставен протокол, а ако е необходимо – и 
за да се установи самоличността на починалия.
Властите на задържащата държава предпри­
емат необходимите мерки, за да може воен­
нопленниците, които са починали в плен, да 
бъдат погребани със съответната почит и ако 
е възможно, съобразно обредите на религията, 
която са изповядвали, а гробовете им да бъдат 
зачитани, добре поддържани и обозначени 
по начин, позволяващ лесното им намиране. 
Винаги когато това е възможно, починалите 
военнопленници, принадлежащи към една и 
съща държава, трябва да бъдат погребвани в 
едно и също гробище.
Починалите военнопленници се погребват в 
индивидуални гробове, освен когато неизбежни 
обстоятелства налагат да бъде използван общ 
гроб. Кремация на труп може да бъде извърш­
вана само по наложителни хигиенни съобра­
жения, поради свързани с вероизповеданието 
на починалия фактори или ако самият той е 
изразил желание в този смисъл. В случай на 
кремация обстоятелствата и причините за нея 
се посочват в смъртния акт на починалия.