Държавен вестник, бр. 62, 2006 г., стр. 7

Б Р О Й  62
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  7
(3) Във всички случаи продължителността
на изисквания професионален стаж не може да
бъде по-голяма от 4 години.”
8. Член 100 се изменя така:
“Чл. 100. (1) Органът по признаването може
да изиска от лицето, което иска признаване, да
премине стаж за приспособяване или да поло-
жи изпит за признаване на правоспособност.
(2) Стажът за приспособяване и изпитът за
признаване на правоспособност се изискват,
когато образованието на лицето, което иска
признаване, обхваща теоретични и/или практи-
чески области, които съществено се различа-
ват от изискваните за упражняване на регули-
раната професия в Република България.
(3) Органът по признаването преценява дали
знанията и уменията, придобити от лицето,
което иска признаване, в процеса на неговия
професионален стаж, покриват частично или
напълно различията по ал. 2.
(4) Органът по признаването предоставя
на лицето, което иска признаване, да избира
между стаж за приспособяване и изпит за приз-
наване на правоспособност. За професиите, за
чието упражняване се изисква точно познава-
не на националното законодателство и чийто
съществен и постоянен елемент е даването на
съвети и/или оказването на помощ по нацио-
налното законодателство, органът по приз-
наването решава в кои случаи да изиска стаж
за приспособяване или изпит за признаване
на правоспособност.
(5) Стажът за приспособяване подлежи на
оценка и не може да бъде с продължителност,
по-голяма от три години.
(6) Условията и редът за провеждане на
стажа и неговата оценка, както и на изпита за
правоспособност се определят в акта, който
урежда процедурата по признаване на право
за упражняване на съответната регулирана
професия.”
9. Член 101 се изменя така:
“Чл. 101. Органите по признаването не мо-
гат да прилагат разпоредбите на чл. 99 и 100
едновременно.”
10. Създава се раздел II “Признаване на пра-
во за упражняване на регулирана професия въз
основа на професионална квалификация, при-
добита в трета държава”.
11. Член 102 се изменя така:
“Чл. 102. Органът по признаването не може
да откаже на лице, придобило съответната
професионална квалификация в трета държа-
ва, да получи достъп или да упражнява регу-
лирана професия при същите условия както
българските граждани, когато лицето, което
иска признаване:
1. е получило признаване в друга държава
членка на професионалната квалификация,
придобита в трета държава, и
2. притежава професионален стаж с про-
дължителност не по-малка от две години в
държавата членка, която е признала квали-
фикацията му.”
12. Създава се чл. 103:
“Чл. 103. Когато не са налице условията по
чл. 102, право за упражняване на регулирана
професия на гражданин на трета държава може
да бъде признато при условията на взаимност,
когато лицето притежава дипломи, удостове-
рения или други доказателства за професио-
нална квалификация, както и професионален
стаж в съответствие с изискванията за упраж-
няване на съответната професия в Република
България.”
13. Създава се раздел III с чл. 104—107:
“Раздел III
Други разпоредби
Чл. 104. (1) Когато за упражняването на ре-
гулирана професия има специфични изисква-
ния, определени със закон, че лицето не е осъж-
дано, не е обявявано в несъстоятелност или не
е лишавано от право да упражнява професия-
та, органът по признаването изисква от лице-
то, което иска признаване, да представи доку-
менти от компетентните органи на държавата
членка по произход или по местопребиваване,
от които е видно, че тези изисквания са удов-
летворени. Когато държавата членка по про-
изход или по местопребиваване не издава та-
кива документи, тези изисквания могат да
бъдат удостоверени в зависимост от национал-
ното законодателство на тази държава с нота-
риално заверена декларация или с декларация,
направена пред съдебен или административен
орган в съответната държава.
(2) Когато за упражняването на регулирана
професия се изисква документ за физическо
или психическо здраве, органът по признава-
нето приема като достатъчно доказателство
представянето на документа, който се изисква
в държавата членка по произход или по мес-
топребиваване за упражняването на професи-
ята на нейна територия. Когато в държавата
членка по произход или по местопребиваване
не се изисква такъв документ, органът по приз-
наването приема за достатъчно доказателство
документ, издаден от компетентен орган на
държавата членка по произход или по место-
пребиваване, който удостоверява, че тези изиск-
вания са изпълнени.
(3) Органът по признаването може да изиск-
ва документите по ал. 1 и 2 да бъдат издадени
не по-рано от три месеца преди датата на пода-
ване на молбата за признаване.
(4) Когато за упражняването на регулирана
професия със закон е предвидено полагане на
клетва, подписване на декларация и/или впис-
ване в регистър на професионална организация,