Държавен вестник, бр. 6, 2023 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  6
„Раздел IV
Взаимодействие при охрана на членовете на 
Върховно главно командване при положение 
на война, военно положение или извънредно 
положение
Чл. 9. Взаимодействието при охраната на 
членовете на Върховно главно командване при 
положение на война, военно положение или 
извънредно положение се осъществява по ред 
и условия, определени в съвместна заповед на 
министъра на отбраната и началника на На-
ционалната служба за охрана (поверително!).“
Преходни и заключителни разпоредби
§ 4. Заповедта по чл. 9 се издава до три 
месеца от влизането в сила на инструкцията.
§ 5. Инструкцията влиза в сила от деня 
на обнародването є в „Държавен вестник“.
Министър на отбраната: 
Димитър Стоянов
Началник на Националната  
служба за охрана: 
Емил Тонев
226
ВЪРХОВЕН  
АДМИНИСТРАТИВЕН СЪД
ОПРЕДЕЛЕНИЕ № 330 
от 12 януари 2023 г.
по административно дело № 116 от 2023 г.
Върховният административен съд на  
Република България – първо отделение, в 
закрито заседание в състав: председател: Ми-
лена Златкова, членове: Благовеста Липчева, 
Полина Якимова, изслуша докладваното от 
съдията Благовеста Липчева по администра-
тивно дело № 116/2023 г.
Производството е по реда на чл. 229, ал. 1, 
т. 2 във връзка с чл. 166, ал. 3 от Администра-
тивнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по частна жалба от „Кая Енер-
джи“ – ЕООД, гр. София, срещу Определение 
№ 882 от 18.11.2022 г., постановено по адм.д. 
№ 1070/2022 г. по описа на Административния 
съд – Хасково, с което е отхвърлено искането 
му за спиране на изпълнението/действието на 
Наредбата за администрирането на местните 
такси и цени на услуги на територията на 
община Ивайловград.
Частният жалбоподател поддържа, че ата-
куваният съдебен акт е неправилен и претен-
дира неговата отмяна. Изтъква, че действието 
на оспорените разпоредби от горепосочената 
Наредба ще му причини значителни и трудно-
поправими вреди, тъй като за него и за всички 
нейни адресати ще възникнат задължения 
за заплащане на ТБО в незаконосъобразен 
размер. Намира, че регламентираното с На-
редбата задължение за заплащане на такса за 
разглеждане на заявление в размер на 10% от 
стойността на услугата е основание за въз-
никване на незаконосъобразно задължение за 
заплащане на допълнителна такса, което съз-
дава вероятност за настъпване на значителни 
или труднопоправими вреди. Подчертава, че 
точният размер на вредите в обективна стой-
ност няма как да бъде посочен, тъй като те 
касаят бъдещ период, който още не е настъпил, 
а и според Наредбата конкретният им размер 
зависи от преценката на общинската адми-
нистрация. В подкрепа на тезите си развива 
подробни доводи и претендира присъждане 
на осъществените разноски.
Ответникът по частната жалба – Общин-
ският съвет – Ивайловград, не депозира 
становище по основателността є в срока по 
чл. 232 АПК.
Върховният административен съд, три- 
членен състав на първо отделение, за да се 
произнесе, съобрази следното:
С обжалваното определение АС – Хасково, 
е отхвърлил искането за спиране на изпълне-
нието/действието на Наредбата за администри-
рането на местните такси и цени на услуги на 
територията на община Ивайловград.
Изводът за неговата неоснователност е 
мотивиран с липсата на конкретни твърдения, 
че за дружеството биха настъпили вреди, кои- 
то да са значителни или труднопоправими, 
както и какъв е техният размер. Подчертано 
е, че вредите за другите адресати на акта 
са неотносими, тъй като е недопустимо ре-
левирането на чужди права. В заключение 
е обобщено, че при евентуално недължимо 
заплащане на суми от дружеството, те биха 
подлежали на връщане.
Така постановеното определение е час-
тично недопустимо, а в останалата му част 
неправилно.
Производството пред АС – Хасково, е 
образуване по оспорване на Наредбата за 
администрирането на местните такси и цени 
на услуги на територията на община Ивайлов- 
град (Наредбата) с искане за прогласяване 
на нейната нищожност, а при условията на 
евентуалност – отмяна на чл. 8, ал. 2, чл. 16а, 
ал. 3 и чл. 16а, ал. 8 от атакувания подзаконов 
нормативен акт.
Съгласно обстоятелствената част на ин-
корпорираното в жалбата искане за спиране 
на действието на Наредбата „Кая Енер-
джи“ – ЕООД, еднозначно е конкретизирало 
разпоредбите от атакувания нормативен акт, 
от действието на които има вероятност за 
него да настъпят значителни или труднопо-
правими вреди. В този аспект искането за 
спиране на действието не касае всички норми 
на Наредбата, а само разпоредбите, за които 
в условията на евентуалност се претендира 
отмяна. Поради това първоинстанционният 
съд е следвало да отчете обхвата, в който 
е сезиран и в който дължи произнасяне, а 
именно – искане за спиране на действието