Държавен вестник, бр. 101, 2018 г., стр. 25

БРОЙ  101	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  25  
увреждане на пострадало лице и за определяне 
размера на обезщетенията за имуществени 
и неимуществени вреди на увредено лице 
вследствие смъртта на пострадало лице. 
(3) В случай на смърт на пострадалото 
лице обезщетението на увредените лица към 
момента на смъртта – съпруг или лице, с 
което починалото лице е било в съжителство 
на съпружески начала, дете, включително 
осиновено или отглеждано дете, родител, 
включително осиновител или отглеждащ, 
се определя еднократно в размер съгласно 
методиката, утвърдена с наредбата по ал. 2.
(4) Когато по изключение друго лице, извън 
лицата по ал. 3, претърпи неимуществени 
вреди вследствие на смъртта на постра­
далото лице, тъй като е създало трайна и 
дълбока емоционална връзка с починалия, 
причиняваща му продължителни болки и 
страдания, които е справедливо да бъдат 
обезщетени, размерът на обезщетението се 
определя съгласно методиката, утвърдена с 
наредбата по ал. 2.
(5) Лицето, което отговаря за причинените 
имуществени и неимуществени вреди, дъл­
жи обезщетение, което се определя съгласно 
методиката, утвърдена с наредбата по ал. 2.“
§ 78. В чл. 499 ал. 1 се изменя така: 
„(1) При смърт или телесни увреждания на 
физически лица обезщетението се определя 
при спазване на чл. 493а от застрахователя на 
виновния водач или по съдебен ред.“
§ 79. В чл. 500, ал. 1 в текста преди т. 1 
думите „и 2“ се заличават.
§ 80. В чл. 519 се правят следните измене­
ния и допълнения:
1. Досегашният текст става ал. 1 и в нея 
т. 1 се изменя така:
„1. извършва плащания в полза на увреде­
ните лица за вреди, причинени от моторно 
превозно средство, което е неидентифицирано 
или на което виновният водач няма сключена 
валидна задължителна застраховка „Граж­
данска отговорност“ на автомобилистите или 
когато няма сключена задължителна застра­
ховка „Злополука“ на пътниците;“.
2. Създава се ал. 2:
„(2) Гаранционният фонд участва и съ­
действа за функционирането на задължител­
на застраховка „Гражданска отговорност“ 
на автомобилистите в държавите членки и 
в държавите, подписали Многостранното 
споразумение чрез участието си в договори, 
действащи между техните гаранционни фондо­
ве, компенсационни органи, информационни 
центрове или в системата „Зелена карта“.“
§ 81. В чл. 523 се създава ал. 4:
„(4) Когато е необходимо финансиране 
на дейността на Гаранционния фонд по из­
пълнението на договори по чл. 519, ал. 2, с 
решение на комисията по предложение на 
управителния съвет на Гаранционния фонд се 
определя необходимият бюджет или размерът 
и срокът на временното ползване на средства 
от фондовете по чл. 521, ал. 1, т. 1 или 2.“
§ 82. В чл. 565 се правят следните изме­
нения и допълнения:
1. Алинеи 1 – 3 се изменят така:
„(1) При условията на този кодекс се 
гарантират вземанията по задължителна 
застраховка „Гражданска отговорност“ на 
автомобилистите, задължителна застраховка 
„Злополука“ на пътниците и застраховка по 
раздел I от приложение № 1 при несъстоя­
телност на:
1. застраховател със седалище в Република 
България;
2. клон на застраховател от трета държава, 
регистриран в Република България само за 
извършваната чрез клона дейност в страната.
(2) Вземанията по ал. 1 се гарантират, 
както следва:
1. на всички увредени лица по задължител­
на застраховка „Гражданска отговорност“ на 
автомобилистите, задължителна застраховка 
„Злополука“ на пътниците – в пълен размер 
до размера на минималната задължителна 
застрахователна сума, установена с този кодекс;
2. на едно лице по застраховките по 
раздел I от приложение № 1 в един застра­
ховател, независимо от броя на вземанията 
му и размера им – общо до 196 000 лв.; за 
вземания на лицето се смятат вземанията по 
застрахователния договор, в т. ч. вземанията 
за откупна стойност и за връщане на застра­
хователна премия по застрахователен договор, 
който не е бил сключен или не е влязъл в 
сила, или при предсрочно прекратяване на 
застрахователен договор.
(3) Вземанията на лицата за лихва за забава 
на застрахователя по изискуеми вземания по 
ал. 2 не се гарантират.“
2. Алинея 4 се отменя.
3. Създава се ал. 6:
„(6) В случаите на плащане от страна на 
бюрото по чл. 506 в системата „Зелена карта“ 
в качеството му на гарантиращо бюро вместо 
застраховател по ал. 1, който е с отнет ли­
ценз, за застрахователни събития, възникнали 
извън територията на Република България 
по задължителна застраховка „Гражданска 
отговорност“ на автомобилистите, за бюрото 
възниква вземане към Гаранционния фонд за 
всяко плащане, извършено от бюрото след да­
тата на решението на комисията за отнемане 
на лиценза на застрахователя, при условие 
че в срок 60 дни от отправяне на искането 
за възстановяване на съответната сума от 
бюрото към застрахователя, последният не е 
възстановил тази сума на бюрото или бюрото 
не се е удовлетворило за извършеното от него 
плащане чрез банковата гаранция по чл. 508, 
ал. 2 или презастрахователните договори на 
застрахователя или на бюрото. Гаранционният 
фонд възстановява на бюрото от Обезпечи­