Държавен вестник, бр. 61, 2020 г., стр. 14

СТР.  14	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  61
по бюджет и финанси – водеща, Комисията за 
наблюдение на приходните агенции и борба 
със сивата икономика и контрабандата, Ко­
мисията по енергетика, Комисията по реги­
онална политика, благоустройство и местно 
самоуправление, Комисията по транспорт, 
информационни технологии и съобщения. В 
пленарна зала законопроектът е обсъден и 
приет на първо гласуване на 8.11.2017 г. Даден 
е срок за предложения на народните пред­
ставители между първо и второ гласуване до 
14.11.2017 г. Постъпилите в срока предложения 
от народните представители, включително 
относно чл. 102 ЗДДС, са обсъдени и вклю­
чени в доклада на Комисията по бюджет и 
финанси за второ гласуване, която е излязла 
със становище и конкретна редакция, която 
е приета като окончателен текст – предмет 
на настоящото дело. Законопроектът и пред­
ложенията на народните представители и на 
водещата комисия са обсъдени и гласувани 
в пленарна зала на 22.11.2017 г. Законът за 
изменение и допълнение на ЗДДС е приет 
на същата дата. 
Практиката на Конституционния съд ка­
тегорично подчертава възможността да се 
внасят промени в законопроектите между 
двете гласувания в Народното събрание. Така 
в мотивите на Решение № 14 от 2001 г. по 
к. д. № 7 от 2001 г. съдът е приел, че „Кон­
ституцията не ограничава възможностите 
на законодателя да допълва или изменя про­
ектите за закони между двете гласувания“, 
както и че „съвсем естествено и конститу­
ционосъобразно е внесените законопроекти 
да бъдат изменяни и допълвани в процеса 
на тяхното обсъждане“. В Решение № 8 от 
2010 г. по к.д. № 2/2010 г. е направен извод, че 
изискването за две гласувания е гаранция за 
упражняване правото на народните предста­
вители да правят предложения за промени в 
първоначалните текстове на законопроектите. 
В свое Решение № 5 от 9 юли 2009 г. по 
к. д. № 6 от 2009 г. съдът посочва, че фазата 
за писмени предложения и допълнения по 
законопроектите осмисля провеждането на 
второ гласуване на законопроектите и прави 
извод, че почти винаги сред разпоредбите на 
закона ще има и такива, които се основават 
на предложения, направени между първо и 
второ гласуване, и които не са били част от 
съдържанието на първоначалния законопро­
ект. Съдът приема, че това е основно поло­
жение в съвременния законодателен процес. 
С оглед на гореизложеното не може да 
бъде направен извод, че при приемането на 
оспорената разпоредба са допуснати наруше­
ния на законодателния процес, поради което 
Конституционният съд счита, че не е нарушен 
чл. 4, ал. 2 от Конституцията. 
Относно твърдението за противоречие с 
чл. 5, ал. 4 от Конституцията:
В искането си Висшият адвокатски съвет, 
за да обоснове противоконституционността 
на законовата разпоредба, посочва, че тя 
противоречи на принципите на Общата 
система на ДДС на Европейския съюз, уре­
дени с Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 
28 ноември 2006 г. относно общата система 
на данъка върху добавената стойност (ОВ, 
L 347, 11.12.2006 г.), както и на чл. 20 и 21 
от Хартата на основните права на Европей­
ския съюз.
Конституционният съд намира, че из­
ложените от вносителя твърдения за несъ­
ответствие на оспорената правна уредба с 
правото на Европейския съюз не са обект 
на проверка в това производство и не могат 
да обусловят противоречие с чл. 5, ал. 4 от 
Конституцията. 
Преценката за съответствие на закон с 
правото на ЕС не е в компетентността на 
Конституционния съд.
Като преценява съответствието на атаку­
ваната разпоредба от ЗДДС с разпоредбите 
на Конституцията, съдът осъществява дължи­
мото съобразено с правото на ЕС тълкуване 
и не установява противоречие.
Предвид изложеното Конституционният 
съд намира, че разпоредбата на чл. 102, ал. 4 
ЗДДС не противоречи на чл. 4, ал. 1 и 2, 
чл. 5, ал. 4, чл. 6, ал. 2, чл. 17, ал. 3, чл. 19, 
ал. 2, чл. 60, ал. 1 от Конституцията.
По горните съображения и на основание 
чл. 149, ал. 1, т. 2 от Конституцията Консти­
туционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на Висшия адвокатски 
съвет за установяване на противоконституци­
онност на чл. 102, ал. 4 от Закона за данък 
върху добавената стойност (обн., ДВ, бр. 63 
от 4.08.2006 г.; посл. изм. и доп., бр. 52 от 
9.06.2020 г.).
Съдиите Атанас Семов и Красимир Влахов 
са подписали решението с особено мнение.
Председател:
Борис Велчев
ОСОБЕНО МНЕНИЕ
на съдиите Красимир Влахов и Атанас Семов 
по конституционно дело № 14 от 2019 г.
Подписахме с особено мнение решението 
на Конституционния съд по дело № 14 от 
2019 г., като по-долу излагаме съображенията