Държавен вестник, бр. 51, 2016 г., стр. 30

СТР.  30	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  51
на критерий пропорционалност“. Този извод 
кореспондира и с разбирането, изразено в Ре­
шение № 6 от 1997 г., където съдът е приел, че 
„правото на свободна стопанска инициатива 
няма абсолютен характер“ и „не изключва 
принципите на държавно регулиране и на 
държавен контрол“. Същото разбиране дослов­
но е потвърдено и в Решение № 14 от 1998 г.
Разпоредбата на чл. 34а ЗЛЗ не нарушава и 
международни договори, по които Република 
България е страна. Тя е напълно в съответ­
ствие с чл. 12, буква „г“ от Международния 
пакт за икономически, социални и културни 
права (МПИСКП). Като отчита непазарния 
характер на здравето и спецификата на па­
зара на медицински дейности, законодателят 
определя съответната на тази специфика дър­
жавна интервенция. Доколкото произтичат 
ограничения за изпълнителите на медицински 
дейности, тези ограничения не засягат права­
та на потребителите на медицински услуги, 
защото отговарят на основните изисквания, 
посочени в чл. 4 МПИСКП – те са предвиде­
ни в закон, ориентирани са към повишаване 
благоденствието на обществото и осигуряват 
ефективно разходване на наличен публичен 
ресурс за здраве. В едно демократично обще­
ство тези ограничения са легитимирани чрез 
създаваните от тях условия за равнопоставен 
достъп на всеки гражданин до медицински 
грижи.
Съдът приема, че чл. 11 от Европейската 
социална харта (ЕСХ) няма отношение към 
лечебните заведения като изпълнители на 
медицински дейности. Акцентът е поставен 
върху съществена страна от националната 
здравна политика – превенция и промоти­
ране на здравето, което обаче е извън обсега 
на Закона за лечебните заведения. По тази 
причина съдът не обсъжда съответствието 
на чл. 34а ЗЛЗ с посочения чл. 11 от ЕСХ.
Изложените съображения за липса на 
противоречие на чл. 34а ЗЛЗ с разпоредбата 
на чл. 19 от Конституцията и с международ­
ните договори, по които Република България 
е страна, изцяло се отнасят и до оспорената 
разпоредба на чл. 37а ЗЛЗ.
Разпоредбите, съдържащи се в чл. 37а ЗЛЗ, 
показват, че още преди издаване на разреше­
ние за осъществяване на лечебна дейност по 
чл. 46 ЗЛЗ за новите лечебни заведения за 
болнична помощ комисията по чл. 32, ал. 1 
ЗЛЗ извършва оценка на потребностите на 
населението от медицинска помощ въз ос­
нова на Националната здравна карта (НЗК). 
В случай че комисията даде отрицателно 
становище по смисъла чл. 37а, ал. 6 ЗЛЗ, 
новото лечебно заведение не се включва в 
НЗК и с него няма да бъде сключен договор 
от РЗОК. Това не води до по-различни усло­
вия за новите лечебни заведения в сравнение 
със заварените, с които при превишаване 
на леглата по вид и ниво на компетентност 
в дадена област РЗОК не сключва договор. 
При това тези нови лечебни заведения имат 
информация за невключването им в НЗК 
и за липсата на възможност за сключване 
на договор за участие в разпределението на 
публичния ресурс в здравеопазването още 
преди да направят съществени инвестиции. 
Отказът да се сключи договор с РЗОК почива 
на установен от закона стандарт и той е общ 
и за вече създадени, и за нововъзникнали 
лечебни заведения – законът третира еднакво 
едните и другите като стопански субекти на 
специфичния пазар на медицински дейности.
Воден от изложените аргументи и на осно­
вание чл. 149, ал. 1, т. 2 и 4 от Конституцията, 
Конституционният съд
Р Е Ш И :
Отхвърля искането на 57 народни пред­
ставители от 43-то Народно събрание за 
установяване на противоконституционност 
и несъответствие с международните догово­
ри, по които Република България е страна, 
на чл. 34а и чл. 37а от Закона за лечебните 
заведения (обн., ДВ, бр. 62 от 1999 г.; посл. 
изм., бр. 95 от 2015 г.).
Съдиите Георги Ангелов, Румен Ненков, 
Кети Маркова и Таня Райковска са подписали 
решението с особено мнение.
Председател:
Борис Велчев
ОСОБЕНИ МНЕНИЯ
по конституционно дело № 9 от 2015 г.
На конституционните съдии Георги Ангелов 
и Таня Райковска
По оспорването на чл. 34а ЗЛЗ
Разпоредбата предоставя на Министерския 
съвет определянето на критериите и реда, 
по които директорите на РЗОК да сключват 
договори с лечебни заведения за болнична 
помощ или техни обединения в областите, в 
които броят на леглата за болнично лечение 
надвишава конкретните потребности от брой 
легла по видове, определени с Националната 
здравна карта (НЗК).
1. Несъответствие с чл. 52, ал. 1 от Кон­
ституцията. 
а. Съгласно него условията и редът на 
здравното осигуряване се определят със закон. 
Думата „закон“ в разпоредбата означава вида 
на нормативния акт за уреждане на материята. 
б. Критериите и редът за избор на лечебни 
заведения за болнична помощ или на техни 
обединения, с които директорите на РЗОК 
сключват договори, са част от условията и 
реда за управление на набраните здравнооси­
гурителни вноски и премии и последващото 
им разходване. Действайки спрямо РЗОК, 
те действат и спрямо здравноосигурените