Държавен вестник, бр. 26, 2014 г., стр. 46

СТР.  46	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  26
Член 83
Когато се взема решение дали дадено 
престъпление, за чието извършване е обвинен 
военнопленник, да бъде наказано по съдебен 
или дисциплинарен ред, задържащата държава 
се старае компетентните органи да проявяват 
максимална снизходителност и винаги, когато 
това е възможно, да прилагат дисциплинарни, 
а не съдебни мерки.
Член 84
Само военен съд може да съди военноплен­
ник, освен когато действащото законодателство 
на задържащата държава изрично позволява 
на гражданските съдилища да съдят лица от 
състава на въоръжените сили на посочената 
държава за същото престъпление, в чието из­
вършване е обвинен военнопленникът.
При никакви обстоятелства военнопленник 
не може да бъде изправян пред какъвто и да е 
съд, който не предоставя основните гаранции 
за независимост и безпристрастност и по-
специално чиято процедура не осигурява на 
обвиняемия правата и средствата за защита, 
предвидени в член 105.
Член 85
Военнопленниците, преследвани по съдебен 
ред съгласно законите на задържащата държава 
за деяния, извършени от тях преди тяхното 
пленяване, се ползват от привилегиите по тази 
Конвенция, дори ако бъдат осъдени.
Член 86
Никой военнопленник не може да бъде 
наказан повече от един път за едно и също 
деяние или по едно и също обвинение.
Член 87
Военнопленниците не могат да бъдат осъ­
дени от военните власти или от съдилищата 
на задържащата държава на други наказания 
освен онези, които се предвиждат за същите 
деяния по отношение на лицата от състава 
на въоръжените сили на посочената държава.
При определяне на наказанието съдилища­
та или властите на задържащата държава във 
възможно най-голяма степен вземат предвид 
факта, че обвиняемият, тъй като не е гражда­
нин на задържащата държава, не е обвързан 
спрямо нея с дълг за вярност, а се намира в 
нейна власт в резултат на обстоятелства, неза­
висещи от неговата собствена воля. Посочените 
съдилища или власти имат право да смекчат 
наказанието, предвидено за правонарушението, 
в което е обвинен военнопленникът, като при 
това не са задължени да приложат предвиденото 
минимално наказание.
Забранени са колективните наказания за 
индивидуални деяния, телесните наказания, 
затварянето в помещения без дневна светлина и 
изобщо каквито и да било форми на изтезания 
или жестокости.
Задържащата държава не може да лиши 
никой военнопленник от званието му или от 
възможността да носи отличителните знаци 
на своя ранг.
Член 88
Третирането на военнопленниците офицери, 
подофицери или редници, изтърпяващи дисци­
плинарно или съдебно наказание, не може да 
бъде по-сурово от отношението, прилагано във 
връзка със същото наказание спрямо лицата с 
равностойни звания в състава на въоръжените 
сили на задържащата държава.
Жените военнопленници не могат да по­
лучават по-строги наказания или при изтър­
пяване на наказанието си да бъдат третирани 
по-сурово, отколкото наказаните за подобно 
престъпление жени в състава на въоръжените 
сили на задържащата държава.
В никакъв случай жена военнопленник не 
може да получи по-строго наказание или при 
изтърпяване на наказанието си да бъде трети­
рана по-сурово, отколкото наказан за подобно 
престъпление мъж в състава на въоръжените 
сили на задържащата държава.
Военнопленниците, които са изтърпели 
дисциплинарно или съдебно наказание, не 
могат да бъдат третирани по начин, различен 
от отношението към другите военнопленници.
II. Дисциплинарни санкции
Член 89
Дисциплинарните наказания, които могат 
да бъдат налагани на военнопленниците, са 
следните:
1. Глоба, чийто размер не надвишава 50 % от 
паричния аванс и от трудовото възнаграждение, 
които военнопленникът би получил съгласно 
разпоредбите на членове 60 и 62 за период не 
по-дълъг от тридесет дни.
2. Отнемане на привилегии, предоставени из­
вън третирането, предвидено в тази Конвенция.
3. Наряди, които не превишават два часа 
дневно.
4. Арест.
Наказанието, предвидено в точка 3, не може 
да бъде налагано на офицери.
Дисциплинарните наказания в никакъв 
случай не бива да бъдат нехуманни, жестоки 
или опасни за здравето на военнопленниците.
Член 90
Времетраенето на всяко отделно наказание 
в никакъв случай не превишава тридесет дни. 
В случай на дисциплинарно нарушение срокът 
на предварителния арест преди разглеждането 
на делото или преди определянето на наказа­
нието се приспада от наложеното наказание.
Предвиденият по-горе максимален срок от 
тридесет дни не може да бъде превишаван, дори 
ако съответният военнопленник е отговорен 
за няколко деяния по времето на произнасяне 
на решението за наказание, независимо дали 
въпросните деяния са свързани помежду си.