Държавен вестник, бр. 12, 2021 г., стр. 209

БРОЙ  12	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  209  
на поставените с акта цели извън целта за 
изпълнение на законовата делегация. Споме-
нато е, че е направен опит „за придържане 
към формата и съдържанието на образците“ 
на Регламент № 1896/2006, но анализ за 
съответствието с правото на Съюза, ако е 
налична такава корелация, не е направен. 
В доклада не се съдържат мотиви относно 
финансовите и други средства, необходими 
за прилагането на новата уредба, както и за 
очакваните резултати от нейното прилагане. 
Липсата на част от изискуемото от чл. 28, 
ал. 2 ЗНА съдържание на мотивите безспорно 
е нарушение на изискванията за форма на 
нормативния административен акт. Въпросът 
е доколко в конкретния случай това наруше-
ние е съществено. Преценката за това дали 
едно нарушение е съществено по смисъла 
на чл. 143, т. 3 АПК, при липсата на легална 
дефиниция на понятието „съществено нару-
шение на административнопроизводствените 
правила“, с изключение на разпоредбата на 
чл. 168, ал. 4 във връзка с чл. 196 АПК, е 
изведена от административноправната наука 
и е трайно установена в съдебната практика. 
За да бъде нарушението на едно производ-
ствено правило съществено, е необходимо, 
освен самото правило по своята същност да 
е съществено, и самото конкретно нарушение 
да е повлияло или да е могло да повлияе 
върху съдържанието на акта.
Безспорно е, че визираните в чл. 28, ал. 1, 
2 и 3 ЗНА правила са съществени, тъй като 
са гаранция за спазването на визираните в 
чл. 26, ал. 1 ЗНА принципи на изработването 
и на приемането на нормативен акт – обос-
нованост, откритост, стабилност и съгласува-
ност, с оглед на редакцията към 1.03.2008 г. 
Принципът на обоснованост се гарантира 
от изискването за мотивиране на проекта 
на нормативен акт, от изискванията за съ-
държанието на мотивите и от изискването 
обсъждането на проекта да не се извършва 
без наличието на мотиви. Принципът на ста-
билност се гарантира от изискванията към 
съдържанието на мотивите и възможността на 
заинтересованите лица да изразят становища 
и предложения. Тези принципи от своя страна 
са установени с цел гарантиране на правата 
и законните интереси на правните субекти и 
гарантиране упражняването от компетентния 
орган на предоставената му от държавата 
нормативна властническа компетентност по 
целесъобразен и законосъобразен начин.
Правните норми, които са гаранция за 
спазването на основни принципи при изра-
ботването и приемането на нормативните 
административни актове, а с оглед на това и 
за защитата на субективни права и на законни 
интереси на правните субекти, безспорно са 
съществени сами по себе си.
Въпросът е в конкретния случай как се 
е отразило нарушаването на тези правила 
на съдържанието на акта, т.е. на правата и 
законните интереси на правните субекти?
Видно от съдържанието на непромененото 
от датата на приемането съдържание на чл. 1, 
2, 3, 5, 6 и 7 – без приложенията на чл. 3, 5, 
6 и 7, по своята същност то не представлява 
разпоредба в смисъла на правна норма, която 
установява правило за поведение. Тези раз-
поредби са само и единствено наименование 
на образците, чието релевантно съдържание 
е в приложенията към чл. 3, 5, 6 и 7. Самото 
съдържание на приложенията към тези чле-
нове е било предмет на изменение през 2009 
и 2018 г., поради което в конкретния случай 
наличието или не на мотиви досежно тези 
членове в липсващите части – за финансовите 
и други средства, необходими за прилагането 
и за очакваните резултати от това прилагане, 
сами по себе си по никакъв начин не могат 
да се отразят на принципа на обоснованост, 
тъй като не предметът на наредбата – чл. 1, 
и наименованието на образците – чл. 2, 3, 5, 
6 и 7, а съдържанието им е това, което по-
ражда правни последици, т.е. е нормативно. 
Съдържанието на чл. 1, 2, 3, 5, 6 и 7 безспор-
но има нормативно значение – за преценка 
на предмета на наредбата и за обозначаване 
(наименуване) на отделните образци, както и 
за строежа на нормативния акт, но тези раз-
поредби сами по себе си не са прескриптивни, 
предписващи общо правило за поведение. С 
оглед на това, в конкретния случай, липсата 
на част от задължителното съдържание на 
мотивите на оспорената наредба към датата 
на издаването є – 1.03.2008 г., не се е отразило 
съществено на правата и законните интереси 
на правните субекти.
Не такъв е обаче изводът по отношение 
на разпоредбите, които съдържат правила 
за поведение – приложенията към чл. 3, 5, 
6 и 7. По отношение на тях нарушението 
на законовото изискване за съдържание на 
мотивите на проекта на нормативния акт е 
съществено, тъй като липсата на мотиви не 
дава възможност да се прецени спазването 
на принципите на обективност и стабилност, 
които в конкретния случай се проявяват в 
обема на информацията, съдържаща се в 
процесните образци, и в начина на нейното 
предоставяне.
През 2009 г. приложение № 1 към чл. 3 и 
приложение № 4 към чл. 5 са изменени, като 
са заличени думите „и ще бъде обезсилена“. 
По делото органът не представи доказател-
ства за изготвени мотиви въпреки изрично 
предоставената му възможност за това, но тъй 
като изменението е довело до отмяна на част 
от разпоредбите – отменените през 2009 г. 
разпоредби, считано от датата на влизане в 
сила на изменението на наредбата, не са част 
от позитивното право, то съдът, с оглед на 
чл. 195, ал. 1 АПК – действието на съдебното 
решение, с което нормативният администра-
тивен акт се отменя, не може да извършва 
проверка за спазване на изискванията за 
форма на нормативен акт в частта, в която 
е отменен и не действа. Поради това дали е