Държавен вестник, бр. 63, 2007 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  63
3. Всяка страна по конвенцията разглежда
възможността да приеме в съответствие с чл. 10
от Конвенцията за защита на правата на човека
и основните свободи, така както е тълкуван от
Европейския съд по правата на човека, мерки
за насърчаване на медиите да закрилят личния
живот и самоличността на жертвите чрез само-
регулиране или посредством мерки за регули-
ране или съвместно регулиране.
Член 12—Подпомагане на жертвите
1. Всяка страна по конвенцията приема оне-
зи законодателни или други мерки, които са
необходими за подпомагане на жертвите при
тяхното физическо, психологическо или соци-
ално възстановяване. Това подпомагане включ-
ва като необходим минимум:
a) условия на живот, които дават възмож-
ност да се осигурят насъщните им нужди пос-
редством такива мерки, като подходящо и бе-
зопасно настаняване, психологическо и мате-
риално подпомагане;
b) достъп до спешна медицинска помощ;
c) писмени и устни преводачески услуги, ко-
гато е необходимо;
d) предоставяне на правни съвети и инфор-
мация, в частност по отношение на техните за-
конни права и услугите, които са на тяхно разпо-
ложение, на език, който могат да разберат;
e) подпомагане, което да даде възможност тех-
ните права и интереси да бъдат представлявани и
взети предвид на съответните етапи от наказа-
телното производство срещу извършителите;
f) достъп на децата до образование.
2. Всяка страна по конвенцията надлежно
отчита нуждите на жертвата от сигурност и
защита.
3. Наред с това всяка страна по конвенцията
предоставя необходимата медицинска или дру-
га помощ на законно пребиваващите на нейна
територия жертви, които не разполагат с дос-
татъчно финансови средства и се нуждаят от
такава помощ.
4. Всяка страна по конвенцията приема пра-
вилата, по силата на които жертвите, законно
пребиваващи на нейна територия, имат право
на достъп до пазара на труда, професионално
обучение и образование.
5. Всяка страна по конвенцията предприе-
ма при нужда и при спазване условията, пред-
видени в нейното национално законодателст-
во, мерки за сътрудничество с неправителст-
вените организации, други компетентни ор-
ганизации или други елементи на граждан-
ското общество, ангажирани с подпомагане-
то на жертвите.
6. Всяка страна по конвенцията приема не-
обходимите законодателни или други мерки, за
да гарантира, че подпомагането на жертвата не
е поставено в зависимост от готовността є да
свидетелства.
7. За целите на прилагането на разпоред-
бите, предвидени в този член, всяка страна по
конвенцията гарантира, че услугите се пре-
доставят въз основа на информирано съгла-
сие, като надлежно се отчитат специфичните
нужди на лицата в уязвимо положение и пра-
вата на децата по отношение на тяхното нас-
таняване, образование и подходящи грижи за
тяхното здраве.
Член 13—Период за възстановяване
и размисъл
1. Всяка страна по конвенцията предвижда в
своето национално законодателство период за
възстановяване и размисъл от най-малко 30 дни,
когато има основателни причини да се смята,
че въпросното лице е жертва на трафик. Този
период трябва да е достатъчен за въпросното
лице, за да се възстанови и освободи от влияни-
ето на трафикантите и/или да вземе осъзнато
решение за сътрудничество с компетентните
органи. През този период не е възможно да се
изпълни спрямо него никаква мярка за експул-
сиране. Тази разпоредба не засяга действията,
осъществявани от компетентните органи във
всички фази на съответното национално произ-
водство и в частност при разследването и нака-
зателното преследване на престъпните деяния.
През този период страните по конвенцията раз-
решават на въпросните лица да пребивават на
тяхна територия.
2. През този период лицата по ал. 1 на този
член имат право да се ползват от мерките, пред-
видени в чл. 12, алинеи 1 и 2.
3. Страните по конвенцията не са обвързани
със спазването на този срок, ако съображения
за спазване на обществения ред препятстват това
или ако се установи, че е неоснователно пред-
явена претенцията за ползване със статут на
жертва на трафик.
Член 14—Разрешение за пребиваване
1. Всяка страна по конвенцията издава подно-
вяемо разрешение за пребиваване на жертвите в
едната от следните две хипотези или и в двете:
a) компетентният орган счита, че тяхното
пребиваване е необходимо поради личното им
положение;
b) компетентният орган счита, че тяхното
пребиваване е необходимо за целите на сътруд-
ничеството с компетентните органи при раз-
следването или в наказателното производство.
2. Разрешенията за пребиваване на деца—
жертви на трафик, когато такива са необходи-
ми по закон, се издават в съответствие с най-
добрия интерес на детето и при нужда се подно-
вяват при същите условия.
3. Неподновяването или отнемането на раз-
решението за пребиваване се подчинява на ус-
ловията, предвидени в националното законода-
телство на съответната страна по конвенцията.