Държавен вестник, бр. 37, 2005 г., стр. 24

С Т Р .  24
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
Б Р О Й  37
чен преглед и подготовка на пациент за анесте-
зия”, възможни рискове, усложнения и странични
ефекти на предстоящата анестезия и други.
1.7.2. Информацията се съобщава на пациента
и/или на негови законни представители по разби-
раем начин (в достъпен вид и форма).
1.7.3. Пациентът или неговите законни предс-
тавители в писмен вид и удостоверено с подпис
дават своето “Информирано съгласие” за предсто-
ящата анестезия.
 1.7.4. Без “Информирано съгласие” е възмож-
но провеждане на анестезия, само в случаите, оп-
ределени със закон.
2. Въвеждане, поддържане и възстановяване от
анестезия
2.1. “Въвеждане в анестезия” е етап от анесте-
зията, който започва с непосредствената подготов-
ка на пациента за анестезия и приключва с устано-
вяването на стабилно състояние на анестезия.
2.1.1. По време на въвеждане в анестезия рис-
кът от възникване на усложнения и неблагопри-
ятни странични реакции от прилаганите анесте-
тични средства и техники е висок, поради което
не се допуска до приключването на етапа и уста-
новяването на стабилно състояние на анестезия
да се започне провеждането на оперативна ин-
тервенция или друга диагностична или терапев-
тична процедура.
2.1.2. “Въвеждане в анестезия” основно включ-
ва приложение на непосредствена (преди начало-
то на анестезията) премедикация, техники за при-
ложение на мониторни методи (канюлиране на
съдове, катетеризиране на пикочен мехур, поста-
вяне на стомашна сонда и др.), увод в анестезия,
ендотрахеална интубация, поставяне на ларинге-
ална маска, пункция на епидурално/спинално прос-
транство и др.
2.2. “Въвеждане в анестезия” се осъществява при:
а) осигурени условия за психосоматичен ком-
форт на пациента;
б) осигурена възможност на анестезиологич-
ния екип за адекватно приложение на методите за
въвеждане в анестезия, диагностициране и лече-
ние на евентуални усложнения и неблагоприятни
странични реакции.
2.3. “Поддържане на анестезия” е етап на анес-
тезията, който започва след приключването на ета-
па “Въвеждане в анестезия” и продължава до на-
чалото на етапа “Възстановяване от анестезия”.
2.4. “Възстановяване от анестезия” е етап на
анестезията, обхващащ периода след приключва-
нето на анестезията и на съответната оперативна,
диагностична или терапевтична процедура и про-
дължава до възстановяването на основните жиз-
нени функции на пациента, нарушени от провеж-
дането им.
2.4.1. Рискът от възникване на усложнения и
неблагоприятни странични реакции по време на
възстановяване от анестезия е висок, поради което:
а) “възстановяване от анестезия” се извършва
от анестезиологичния екип, провел анестезията;
от друг анестезиологичен екип или от медицински
екип, притежаващ квалификация да диагностици-
ра и лекува всички присъщи на етапа усложнения
и неблагоприятни странични реакции;
б) състоянието на възстановени основни жиз-
нени функции, нарушени след проведена анесте-
зия, се диагностицира само от медицински специ-
алисти в качеството им на анестезиолог;
в) “възстановяване от анестезия” се осъщест-
вява в условия, които осигуряват на пациента пси-
хосоматичен комфорт;
г) “възстановяване от анестезия” се осъщест-
вява в условия, които осигуряват на медицинския
екип възможност за диагностициране и лечение
на всички присъщи на етапа усложнения и небла-
гоприятни странични реакции.
3. Мониториране по време на анестезия
3.1. “Мониториране по време на анестезия” е
специфичен диагностичен процес на интензивно
наблюдение, проследяване и обективизиране на
основните жизненоважни функции на пациента
(циркулация, дишане, температурна хомеостаза и
др.) и контрол върху дълбочината на анестезията.
3.2. “Мониториране по време на анестезия”
се прилага от началото на етапа “Въвеждане в
анестезия” до края на етапа “Възстановяване от
анестезия”.
3.3. “Мониториране по време на анестезия”
включва приложението на следните мониторни
методи:
3.3.1. на всеки пациент—обект на анестезия,
задължително се прилагат: пряк непрекъснат кли-
ничен контрол (визуален контрол, аускултация,
палпация и др.) от страна на анестезиологичния
екип, постоянна мониторна електрокардиоскопия,
мониториране на системни артериални налягания,
мониториране на дихателна честота, дихателен
обем и минутен дихателен обем;
3.3.2. на всеки пациент—обект на анестезия в
условията на изкуствена белодробна вентилация,
задължително се прилагат: мониториране на инс-
пираторни и експираторни налягания на обдишва-
не, мониториране на процент (част) на кислород
във вдишваната газова смес (FiO2);
3.3.3. на всеки пациент—обект на анестезия, при
наличието на индикации, задължително се прила-
гат: мониториране на централно венозно наляга-
не, мониториране на обем диуреза, мониториране
на телесна температура.
3.4. Данните от всички мониторирани показа-
тели по време на анестезия се регистрират в меди-
цинската документация на пациента—анестезио-
логичен лист; най-дългият интервал за измерване
и регистрация на показателите сърдечна честота и
системни артериални налягания по време на анес-
тезия е 10 минути. Стойностите на другите мони-
торирани показатели се измерват и регистрират в
зависимост от тяхната специфична динамика и
винаги се регистрират техните екстремни (пато-
логични) величини.
4. Интензивно лечение по време на анестезия
4.1. “Интензивно лечение по време на анесте-
зия” е лечение на проявяващи се по време на анес-
тезия критични нарушения в жизненоважните
функции на пациента, които могат да се дължат
както на присъщи на анестезията и извършваната
под анестезия процедура (оперативна интервенция,
диагностична или терапевтична процедура), така
и да са проява на основната или придружаващата
патология.