Държавен вестник, бр. 46, 2017 г., стр. 4

СТР.  4	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
БРОЙ  46
на съществуващ негативен фискален ефект в 
сферата на здравеопазването, вкл. ревизия на 
наредбите за утвърждаване на медицински 
стандарти. Приложен е и финансов анализ 
на НЗОК относно допълнителни прогнозни 
разходи, свързани с промени в медицинските 
стандарти, резултиращи в бюджетен дефицит 
(л. 155 – л. 163). Преди издаването на наредбата 
предложеният проект и мотивите към него са 
публикувани на интернет страницата на МЗ 
(л. 147). Подзаконовият нормативен акт, обек-
тивиращ последната промяна в обжалваната 
наредба, е обнародван в ДВ, бр. 106 от 2014 г. 
При тези данни съдът приема следното от 
правна страна: 
Оспорената наредба е издадена в изпълнение 
на законовата делегация на чл. 6, ал. 1 ЗЛЗ от 
компетентен административен орган – минис-
търът на здравеопазването, овластен изрично 
с нормотворчески функции по силата на 
чл. 115 КРБ във връзка с чл. 76, ал. 1 АПК. 
Наредбата е издадена за прилагането на чл. 6, 
ал. 1 ЗЛЗ, съгласно който лечебните заведения 
осъществяват дейността си при спазване на 
утвърждаваните с наредби на министъра на 
здравеопазването медицински стандарти за 
качество на оказваната медицинска помощ и 
осигуряване защита на правата на пациента. 
Съобразно правилото на чл. 75, ал. 3 АПК 
процесният нормативен административен акт 
има наименование, сочещо вида и автора на 
акта и главния му предмет.
Текстът на наредбата е удостоверен по реда 
на чл. 78, ал. 1, т. 2 АПК от издателя є и е 
изпълнено изискването на чл. 78, ал. 2 АПК 
за обнародване на подзаконовия нормативен 
акт в „Държавен вестник“ като условие за 
неговата валидност. 
Видно от съдържанието и предметния є 
обхват, в съответствие с разпоредбите на чл. 7, 
ал. 2 и чл. 12 ЗНА наредбата урежда само 
материята, за която законът предвижда изда-
ването є. Не е налице твърдяното от оспорва-
щите разширяване на предмета на регулиране 
в нарушение на делегацията на чл. 6, ал. 1 
ЗЛЗ. Квалифицираните от сдруженията като 
несъществени изисквания към материално-
техническото оборудване на работното място, 
извън медицинската апаратура и инструменти, 
са относими към критериите за качество, до-
колкото обезпечават адекватна работна среда, 
осигуряват нормалното протичане на работния 
процес и подобряват материално-битовите 
условия за обслужване на пациентите. Неспо-
делимо е възражението, че в противоречие с 
чл. 6, ал. 1 ЗЛЗ с процесната наредба се оп-
ределят изисквания за нива на компетентност 
на отделните клиники и отделения, т.к. тази 
категория обществени отношения подлежи 
на регламентация с отделен подзаконов нор-
мативен акт – наредбата по чл. 46, ал. 3 във 
връзка с чл. 57, ал. 2, изр. 2 ЗЛЗ. Нивата на 
компетентност са определени с издадената от 
министъра на здравеопазването по законовата 
делегация на чл. 46, ал. 3 ЗЛЗ Наредба № 49 
от 2010 г. за основните изисквания, на които 
трябва да отговарят устройството, дейността 
и вътрешният ред на лечебните заведения за 
болнична помощ и домовете за медико-со-
циални грижи (Наредба № 49). В същата са 
уредени редът и критериите, по които се опре-
деля нивото на компетентност на клиниките, 
отделенията и медико-диагностичните лабо-
ратории на лечебните заведения за болнична 
помощ (чл. 1, т. 3), а конкретните изисквания, 
на които трябва да отговаря структурата, за 
да є бъде определено ниво на компетентност, 
са посочени в съответния медицински стан-
дарт, утвърден за конкретната специалност, 
по която структурата осъществява дейност. 
Взаимовръзката и съотношението между съ-
поставяните подзаконови нормативни актове, 
въпреки различния им предметен обхват, е 
очертана от разпоредбата на чл. 57, ал. 2, изр. 1 
ЗЛЗ, съгласно която клиниките, отделенията и 
медико-диагностичните лаборатории имат ниво 
на компетентност, определено в съответствие 
с утвърдените медицински стандарти по чл. 6, 
ал. 1 ЗЛЗ. Цитираната норма води на извод, че 
медицинските стандарти служат за основа при 
определяне нивото на компетентност, поради 
което не е налице упражняване на нормо- 
творческа компетентност извън дефинирания 
от закона предмет. 
Неоснователно е твърдението в жалбата за 
нищожност на атакуваната наредба поради из-
менението є не по надлежния ред. Разпоредбата 
на чл. 79 АПК предвижда, че нормативните 
административни актове се отменят, изменят 
и допълват с изрична разпоредба на последващ 
нормативен акт, което изискване е спазено в 
случая. Според чл. 10, ал. 1 ЗНА обществени 
отношения от една и съща област се уреждат с 
един, а не с няколко нормативни акта от същата 
степен. Обществени отношения, които спадат 
към област, за която има издаден нормативен 
акт, се уреждат с неговото допълнение или 
изменение, а не с отделен акт от същата сте-
пен – чл. 10, ал. 2 ЗНА. Съгласно чл. 35, ал. 2 
от Указ № 883 от 24.04.1974 г. за прилагане на 
Закона за нормативните актове, когато с нов се 
замества действащ нормативен акт, правилата 
за неговото отменяне, както и правилата за 
отменяне, изменяне и допълване на други нор-
мативни актове се включват в заключителните 
разпоредби. Видно от нормата на чл. 48, ал. 1 
от Указа, актът, с който се отменя, изменя 
или допълва нормативен акт, трябва да сочи 
и всички други нормативни актове или техни 
части, дялове, глави, раздели, членове, алинеи, 
точки или букви, които се отменят, изменят 
или допълват. В настоящия казус стандарти-
те по различните медицински специалности 
са обединени в обща област на нормативно 
регулиране, очертана от основанието за ут-
върждаването им с подзаконови нормативни 
актове от един и същ вид и степен – чл. 6, 
ал. 1 ЗЛЗ. Следователно, противно на тезата