Държавен вестник, бр. 27, 2024 г., стр. 29

БРОЙ  27	
Д Ъ Р Ж А В Е Н  В Е С Т Н И К 	
СТР.  29  
е различно от типичния подход при струк-
туриране на нормативните административни 
актове, при който се очертава предметът на 
регулиране, отграничен от нерегулирани-
те с акта обществени отношения. Без да е 
делегирана нормотворческа компетентност 
на административния орган, с оспорената 
разпоредба е дадена първична правна уредба 
на обществените отношения, а това е в про-
тиворечие с правилото на чл. 7, ал. 2 ЗНА.
С оглед на изложеното жалбата на „Бо-
ники“ – ЕООД, с която е оспорена законо-
съобразността на чл. 11, ал. 1, т. 6 от На-
редбата, се явява основателна по доводите 
за нищожност на разпоредбата. Ето защо 
по изтъкнатите съображения по-горе в мо-
тивите на настоящото решение за липса на 
материална компетентност за министъра на 
труда и социалната политика следва да се 
обяви нищожността на чл. 11, ал. 1, т. 6 от 
Наредбата. При така приетото недължимо 
е извършването на проверка по останалите 
доводи на дружеството – жалбоподател, за не-
законосъобразност на оспорената разпоредба.
Съгласно чл. 194 АПК съдебното решение, 
с което се обявява нищожност или се отменя 
подзаконовият нормативен акт, респективно 
негова разпоредба, и срещу което няма пода-
дени в срок касационна жалба или протест 
или те са отхвърлени от второинстанционния 
съд, се обнародва по начина, по който е бил 
обнародван актът, и влиза в сила от деня на 
обнародването му. Ето защо, ако в предвидения 
в закона срок не постъпи касационна жалба 
срещу настоящото решение, респективно 
постъпи такава, но тя бъде отхвърлена, то 
следва да се обнародва по начина, по който 
е обнародвана Наредбата, част от която е 
оспорената разпоредба.
Предвид изхода на спора, направеното сво-
евременно искане за присъждане на разноски 
и представените доказателства за това на 
„Боники“ – ЕООД, следва присъждането на 
разноски за съдебното производство в размер 
на 1550,00 лв.
Водим от горното, на основание чл. 172, 
ал. 2, предл. първо във връзка с чл. 196 и 
194 АПК Върховният административен съд, 
състав на първо отделение,
Р Е Ш И :
Обявява нищожността на разпоредбата 
на чл. 11, ал. 1, т. 6 от Наредба № РД-07-2 от 
16.12.2009 г. за условията и реда за провежда-
нето на периодично обучение и инструктаж 
на работниците и служителите по правилата 
за осигуряване на здравословни и безопас-
ни условия на труд, издадена от министъра 
на труда и социалната политика (обн., ДВ, 
бр. 102 от 22.12.2009 г., в сила от 1.01.2010 г.; 
попр., бр. 4 от 15.01.2010 г.; изм., бр. 25 от 
30.03.2010 г.).
Осъжда Министерството на труда и со-
циалната политика да заплати на „Бони-
ки“ – ЕООД, с [ЕИК], сума в размер на 1550,00 
(хиляда петстотин и петдесет) лв. за сторените 
разноски за държавна такса и адвокатско 
възнаграждeние за съдебното производство.
Да се обнародва настоящото решение по 
реда на чл. 194 от Административнопроцесу-
алния кодекс.
Решението подлежи на касационно обжал-
ване пред петчленен състав на Върховния 
административен съд в 14-дневен срок от 
съобщаването му на страните.
Председател:  
Георги Чолаков
2212
РЕШЕНИЕ № 2839 
от 11 март 2024 г.
по административно дело № 101 от 2024 г.
Върховният административен съд на Ре-
публика България – петчленен състав – I 
колегия, в съдебно заседание на осми февру-
ари две хиляди и двадесет и четвърта годи-
на в състав: председател: Милена Златкова, 
членове: Румяна Борисова, Тодор Петков, 
Благовеста Липчева, Емилия Иванова, при 
секретар Григоринка Любенова и с участието 
на прокурора Десислава Пиронева изслуша 
докладваното от съдията Благовеста Липчева 
по административно дело № 101/2024 г.
Производството е по реда на чл. 208 и сл. от 
Административнопроцесуалния кодекс (АПК).
Образувано е по касационна жалба от ми-
нистъра на труда и социалната политика чрез 
процесуален пълномощник срещу Решение 
№ 11122 от 15.11.2023 г. по адм. д. № 2401 по 
описа за 2023 г. на Върховния администра-
тивен съд (ВАС), тричленен състав на първо 
отделение.
Касаторът поддържа, че обжалваното ре-
шение е неправилно поради необоснованост и 
нарушение на материалния закон, съставлява-
щи отменителни основания по чл. 209, т. 3 от 
АПК. Сочи, че разпоредбата на чл. 281, ал. 5 от 
Кодекса на труда (КТ) установява задължение 
на работодателя да организира периодично 
обучение или инструктаж на работещите в 
предприятието, т. е. на всички лица, включи-
телно и външни, които по един или друг повод 
извършват работа в предприятието. Намира, 
че тази норма следва да се тълкува във връзка 
с чл. 127, ал. 1, т. 3 КТ, както и с чл. 2, ал. 1 
и 2, чл. 14, ал. 1 и чл. 16, ал. 1, т. 7 от Закона 
за здравословни и безопасни условия на труд 
(ЗЗБУТ). Изтъква, че по силата на чл. 36, т. 2 
ЗЗБУТ му е предоставено правомощие да из-
дава нормативни актове по осигуряването на 
здравословни и безопасни условия на труд, а 
изискването за предоставяне на информация