Държавен вестник, бр. 51, 2006 г., стр. 111

Б Р О Й  51
Д Ъ Р Ж А В Е Н   В Е С Т Н И К
С Т Р .  111
Приложение № 6
към чл. 16, т. 2
Изпитване тип II
(Определяне на емисията на въглероден оксид
при работа на празен ход)
1. Общи положения
Приложението описва процедурата за изпит-
ване от тип II, посочено в т. 1.3.2 от приложение
№ 1.
2. Условия за измерване
2.1. Горивото е еталонно гориво със специфи-
кации, посочени в приложение № 9.
2.2. По време на изпитването температурата на
околната среда е между 293 и 303 К (20° и 30°С).
Двигателят се подгрява до степен, при която
температурата на охладителната течност и масло-
то и налягането в маслото достигат нормалното си
работно състояние.
2.2.1. Превозните средства, работещи с бензин
или с LPG или с NG, се изпитват с еталонното (-
ите) гориво (-а), използвани при изпитване тип I.
2.3. При ПС с механични или полуавтоматични
предавателни кутии изпитването се провежда при
неутрално положение на лоста за превключване
на предавките и с включен съединител.
2.4. При ПС с автоматични предавателни ку-
тии изпитването се провежда с лост за превключ-
ване в неутрално положение или в положение за
паркирано състояние.
2.5. Елементи за регулиране на празен ход
2.5.1. Определение
За целите на това приложение “елементи за
регулиране на празен ход” са елементите, чрез
които се променят параметрите при работа на
двигателя на празен ход, които могат лесно да бъдат
задействани от механик, използващ само инстру-
ментите, посочени в т. 2.5.1.1. В частност устройс-
твата за калибриране на потоците на гориво и
въздух не се считат за елементи за регулиране, ако
тяхното регулиране изисква отстраняването на
пломби, ограничаващи достъпа на непрофесиона-
листи.
2.5.1.1. Инструментите, които могат да се из-
ползват за регулиране на елементите за регулира-
не на празен ход, са: отвертки (обикновени или
кръстати), гаечни ключове (затворени, отворени
или раздвижни), клещи, шестостенни ключове за
вътрешни шестостенни отвори.
2.5.2. Определяне на точките за измерване
2.5.2.1. Най-напред се извършва измерване на
регулировъчните параметри в съответствие с оп-
ределените от производителя условия.
2.5.2.2. За всеки елемент за регулиране с непре-
къснато изменение се определят достатъчен брой
характерни положения.
2.5.2.3. Измерването на съдържанието на въг-
лероден оксид в отработилите газове се провежда
за всички възможни положения на елементите за
регулиране, но за елементи с непрекъснато изме-
нение се приемат само местоположенията, опре-
делени в т. 2.5.2.2.
2.5.2.4. Изпитването от тип II се счита за удов-
летворително, ако е изпълнено поне едно от след-
ните условия:
2.5.2.4.1. никоя от стойностите, измерени по
т. 2.5.2.3, не надминава граничните стойности;
2.5.2.4.2. максималното съдържание, получено
при непрекъснато изменение на един от елемен-
тите за регулиране, докато другите елементи са
стабилни, не надминава граничната стойност; на
това условие трябва да отговарят различните ком-
бинации от елементи за регулиране освен елемен-
та, който е бил изменян непрекъснато.
2.5.2.5. Възможните положения на елементите
за регулиране се ограничават от:
2.5.2.5.1. по-голямата от следните 2 стойности:
—най-ниската честота на въртене на празен ход,
която може да бъде постигната от двигателя; или
препоръчаната от производителя честота на вър-
тене минус 100 min-1;
2.5.2.5.2. най-малката от следните 3 стойности:
—най-високата честота на въртене, която може
да бъде постигната от двигателя чрез задействане
на елементите за регулиране на празен ход;
—честотата на въртене, препоръчана от произ-
водителя, плюс 250 min-1;
—честотата на въртене, при която се включва
автоматичният съединител.
2.5.2.6. Регулировки, несъвместими с правил-
ното функциониране на двигателя, не се приемат
като регулировки за измерване. Когато двигате-
лят е оборудван с няколко карбуратора, всички
карбуратори трябва да имат еднакви регулировки.
3. Взимане на газови проби
3.1. Сондата за взимане на проби е поставена в
тръбата, съединяваща изпускателната тръба с тор-
бичката за взимане на проби, и колкото е възмож-
но по-близо до отработилите газове.
3.2. Концентрацията на CO (CCO) и CO2 (C CO2)
се определя от показанията или записите от сред-
ствата за измерване чрез използване на подходя-
щи криви на калибриране.
3.3. Коригираната концентрация за въглероден
оксид за четиритактови двигатели е:
15
CCOcorr = CCO ––––––– (vol. %).
CCO + CCO2
3.4. Концентрацията CCO (виж 3.2), измерена
съгласно формулата по т. 3.3, не се коригира, ако
общата измерена концентрация (CCO + CCO2) е най-
малко 15 за четиритактови двигатели.
Приложение № 7
към чл. 16, т. 3
Изпитване тип III
(Определяне на емисиите на картерни газове)
1. Общи положения
Приложението описва процедура за изпитване
тип III, посочена в т. 1.3.3 от приложение № 1.
2. Общи изисквания
2.1. Изпитването от тип III се провежда върху
ПС с двигател с принудително запалване, който е
бил подложен на изпитване от тип I или тип II
(което е приложимо).
2.2. Изпитваните двигатели да са без изтича-
ния, като не се включват двигатели с такава кон-
струкция, при която и най-малкото изтичане при-
чинява неприемливи неизправности при работа
(като хоризонтални двуредни двигатели).
3. Условия на изпитване
3.1. Регулировката за работа на празен ход е в
съответствие с препоръките на производителя.